414 



ogsaa paa mangfoldige andre Punkter langs Kyststrækningen. 

 Bjergarten vil saaledes ikke alene kunne flndes rigt indfældt 

 med Kvarts i større Knuder og Klumper, men ogsaa i større 

 med den røde Feltspath ligesom sammen%dende Partier, 

 hvorved den for Graniten karakteristiske kornige Forbindelse 

 mere eller mindre vil findes udvidsket. En lignende Sammen- 

 flyden af Kvartsen og den røde Feltspath vil hyppig træde 

 frem i de røde gneisagtige Baand, ikke alene i saadanne, 

 der mere umiddelbart ere knyttede til den gneis-granitiske 

 Af deling, men ogsaa i Baandlag, der paa sine Steder kan op- 

 træde som underordnede Lag inden den sedimentære Glim- 

 merskifergruppe. Denne Sammenflyden af de nævnte Be- 

 standdele vækker snarest Forestillingen om, at Kvartsen her 

 er afsat paa den vaade Vej, og man vil finde denne Fore- 

 stilling yderligere støttet, naar man ser dette stærkt træ- 

 dende frem inden Baandlag, der paa det Bestemteste 

 synes knyttede som samtidige Dannelser til sedimentære Lag- 

 rækker. Og i ethvert Tilfælde, — i samme Forhold som 

 Kvartsen i den granitiske Bjergart tiltager i kvantitativ 

 Henseende udover det normale Forhold, vil ogsaa Sandsyn- 

 ligheden for en eruptiv Oprindelse antagelig svækkes. Som 

 nys ovenfor fremhævet, vil nemlig den større Kvartsrigdom 

 inden den gneis-granitiske Bjergart ikke kunne forklares ved 

 Forudsætning om Orthoklasens Omdannelse. 



Ved Siden af, at Kvarts saaledes paa mangfoldige 

 Punkter findes i større Rigdom indfældt i den granitiske 

 Sten, end Tilfældet i Begelen plejer at være. vil der paa 

 sine Steder ogsaa være at paavise sondrede Kvartspartier, 

 tildels af overordentlig Mægtighed som Indlejninger mellem 

 Gneis-Granitens Lagmasser. Navnlig skal i saa Henseende 

 fremhæves et Par mægtige Indlejninger af ren ublandet 

 Kvarts opimod Top af det mellem 2500 a 3000 Fod liøje 

 Kinfjeld paa Hindøens nord-vestlige Del. Disse Baand, der 

 allerede nede fra Risesund kan sees stikkende frem ligesom 

 Isstrimler oppe i Hojfj eldet, stryge paa det Nærmeste i nord- 

 sydlig Retning, — altsaa iigelobende m3d den her inden 

 Gneis-Graniten raadeude Strøgretning. Det overstliggende 

 er af mindre Mægtighed og Udstrækning- end det andet, der 

 kan forfølges gjennem en Længdestrækning af flere Hundrede 

 Favne, medens det har en Brede af flere Hundrede Fod. 

 Da Gneis-Graniten her viser eu stejl Lagstilling med vest- 



