417 



gen Betydning. Det er saalangtfra, at disse skulle kunne 

 svaekke det Berettigede i denne Slutning, at de netop under 

 denne Forudsætning antagelig kunne finde sin rimeligste For- 

 klaring. Det tyder unegtelig hen paa en vis Overensstem- 

 melse niellem den gneis-granitiske Af deling paa den ene og 

 Glimmerskiferafdelingen paa den anden Side, idet denne sid- 

 ste netop er særlig betegnet ved Indlejninger afKalkstenog 

 Kvarts, ligesom ogsaa Grafit som nævnt hyppig vil kunne 

 være at paavise deri. 



Men der er ogsaa andre Forholde, som endnu bestem- 

 tere pege paa en nær Tilknytning mellem Gneis- Graniten og 

 Glimmerskiferafdelingen, og som ville være ataflæse paa for- 

 skjellige Punkter langs Grændsestrøgene mellem disse. 



Opover Lillehornet — i Fjeldpartiet mellem Bergs- 

 vaagen og Kasfjord — samt i Strækningen mellem Stornes 

 og Aarnes langs vestre Side af Bergsvaagen — vil man 

 saaledes i Grændsestrøgene her mellem Gneisen og Glimmer- 

 skiferen finde ren feltspathrig Gneis i gjentagen Vexling med 

 karakteristisk Glimmerskifer. Følger man fra Stornes, hvor 

 Bjergarten dannes afLed, tilhørende Kyststrækningens Gneis- 

 Granit, Linjen indover langs Bergsvaagen, vil man finde, at 

 Bjergartens Feltspath, eftersom man naar frem imod Aarnes, 

 mere og mere træder tUbage, indtil man endelig er naaet 

 frem til den rene Glimmerskifer, imellem hvis Lag de for 

 Glimmerskifergruppen saa karakteristiske Kalkstensindlejnin- 

 ger snart træde frem. Her er ikke alene petrografiske 

 Overgangsforholde mellem Gneisen og Glimmerskiferen, men 

 Lagrækkerne følger ogsaa paa hinanden under konkordant 

 Lagstilling, saa Glimmerskifer og Gneis ganske danner en 

 sammenhængende Lagrække. 



Lignende Overgangsforholde med samstemmig Lag- 

 stilling er ogsaa paavist paa Grytøens Østside ved Gaarden 

 Skjellesvig, hvor Gneisen eller Gneis-Graniten skyder ind 

 under Glimmerskiferen. Ogsaa indover GuUesfjorden langs 

 Sammes østlige Side, hvor en Zone af kalkstenførende Glim- 

 merskifer stikker i længere sammenhængende Strækninger frem 

 langs Fjordbredden, mens de herfra opstigende Højfjeldspar- 

 tier ere hyggede af Kyststrækningens Gneis og Gneis-Gra- 

 nit, — ogsaa her vil man paa forskjellige Punkter kunne 

 finde røde Gneislag i hyppig Vexling med Glimmerskifer og 

 tyndlaget kvartsitisk Skifer og tildels ogsaa milde alunskifer- 



