15 



Denne forløber omtrent ganske ens hos alle Dyr, og det synes 

 at være Regelen, at kun én Sædfim trænger ind i Æi.'get; thi 

 saasnart dette er sket, omgiver Ægget sig med en stærkere Hinde, 

 som forhindrer andre fra at gøre det. Mærkeligt nok er der 



Fig. 117. Ægmodning og Befrugtning hos Hestens Spolorm (Ascaris megaloce- 

 phalaj, A viser en Sædfim (S) ved Æggets Overflade og samtidig første Del af 

 Ægmodningen, idet en Polcelle (P) dannes. I B er Sædfimens Hoved trængt 

 ind i Ægget, og lige over dette ses dets Kraftcentrum; Ægmodningen er paa 

 sit sidste Stadium, idet 3 Polceller er dannet. I C har Kraftcentret delt sig 

 i to, og Ægkærnens (e) to Farvehindere er ligesom Sædkærnens (S) tydelige. 

 De to Kærner nærmer sig nu til hinanden, og den indirekte Kærnedeling fore- 

 gaar som D, E og F viser det. For at markere Forskellen mellem Ægkærnens 

 og Sædkærnens Farvebindere er de sidste skraverede. Efter van Beneden. 



baade hos Krybdyr og Fugle (samt Hajer og Rokker) Undtagelser 

 fra denne Regel, idet adskillige Sædfim paa en Gang baner sig 

 Vej ind i Ægget (Polyspermi). Men kun en af disse forener sig 

 med Ægkærnen; de andre deler sig og forsvinder. 



Et Billede af Befrugtningen giver den tydeligste Oplysning 

 om P'orløbet. Hvad vi ser i Fig. 117 A er et Æg, hvor en Sæd- 

 lim (S) saa at sige banker paa for at blive indladt. Ægget er 

 endnu ikke fuldmodent, saa det skynder sig at gøre de sidste 

 P'orberedelser til Foreningen. Dets Kærne deler sig indirekte 

 (karyokinetisk), hvorved der frembringes flere smaa Polceller, 

 hvilket vi allerede tidligere har omtalt under Kopulationen af 



