16 



de to Soldyr. Disse Polceller indeholder saa godt som intet Ur- 

 stof, og Ægget faar derved langt mere Næringsblomme i For- 

 hold til sin Kærne. Ved den sidste Kærnedeling spalter Farve- 

 binderne (Kromosomer) sig ikke efter Længden, men den ene 

 Halvdel gaar til det ene Kraftcentrum, den anden til det andet, 

 og det nu befrugtningsmodne Æg har altsaa kun det halve Antal 

 Farvebindere i sin Kærne. Den samme Reduktion har Sædcellen 

 allerede tidligere gennemgaaet, inden den blev til Sædfim. I 

 dette Tilfælde har den kun to Farvebindere i sin Kærne, og vi 

 kan deraf slutte, at det normale Antal for denne Dyreart er fire. 

 I Fig. 117 B ser vi, at Sædfimens Hoved og Mellemstykke er 

 trængt ind i Ægget, medens dens Bevægeorgan, Halen, er for- 

 svunden. Den vokser ved Optagelse af Vædske fra Æggets Ur- 

 stof, og vi ser iMellemstykkets Kraftcentrum ligge som et lille 

 Punkt ovenover Sædkærnen. I C har dette Kraftcentrum delt 

 sig i to, og baade i Ægkærnen og i Sædkærnen har Farvebin- 

 derne antaget den U-lignende Pølseform, som vi tidligere har set 

 ved den indirekte (karyokinetiske) Celledeling. Resten (D, E, F) 

 foregaar dernæst ligesom ved denne, idet Farvebinderne spaltes 

 paa langs. 



Det ejendommelige og betydningsfulde ved de to Døtreceller, 

 som er det første Resultat af Befrugtningen, er da dette, at Kær- 

 nen i hver af dem indeholder ligemange Farvebindere fra hver 

 af de kopulerende Celler; de har modtaget nøjagtigt det samme 

 Maal af Karakterbestemmere (Determinanter) fra Fa- 

 deren som fra Moderen, Halvdelen fra hver. Der synes 

 heri at ligge en Angivelse af, at de vigtigste Faktorer ved Be- 

 frugtningen er Farvebinderne (Kromosomerne). Det er aabenbart 

 dem, der overfører Fader- og Moderdyrets Ejendommeligheder 

 til Ungen, og man kunde maaske for Kønscellernes Vedkommende 

 derfor bedre kalde dem Arvbærere. Enhver Dyreart har et ganske 

 bestemt Antal Farvebindere i alle Kroppens Celler, og da vi nu 

 har set, at Halvdelen af Arvbærerne kom fra P'aderen, Halvdelen 

 fra Moderen, forstaar vi, at Farvebindernes Antal altid er deleligt 

 med to. Nogle Snegle har saaledes 24 Farvebindere i deres 

 Celler, to Arter af Søpindsvin 18 og 36, to meget nær beslægtede 

 Krebs 24 og 168, Søpølser 4, 16 og 18, Kaalens Hvidsværmer 

 28, nogle Fisk 36, Landsalamander 24, Due 16, Rotte 16. 



Paa Grund af Parringsforholdene og de meget store Æg hos 

 Fugle og Krybdyr er det forbundet med ret betydelige Vanske- 



