46 



Vi kommer her til at omtale et Forhold, der ikke alene hører 

 til de mest ejendommelige og forbløffende i Hvirveldyrenes Byg- 

 ningslære, men som ogsaa er af den allerstørste Vigtighed for 

 vort Æmne. For Læsere, som ikke kender noget til Ørets og 

 Underkæbens, ja vel egentlig hele Hovedskallens Anatomi, vil 

 det imidlertid være noget vanskeligt at forstaa, og jeg maa derfor 

 først sige et Par Ord om disses Bygning. Omtalen af Øret 

 findes i fjerde Afsnit, men Indretningen af det indre Øre kan 

 Fig. 189 foreløbig give os en Forestilling om. Lydbølgerne, som 

 trænger ind gennem den ydre Øregang, slaar mod Tromme- 

 hinden og bringer denne til at svinge. Disse Svingninger skal 

 derpaa overføres til Labyrinten, det indre Optagerapparat. Dette 

 sker hos Krybdyr og Fugle ved en enkelt Stav, Columella (o : lille 

 Søjle), der med sin benede Del dækker det ovale Forgaardsvindu 

 ind til Labyrinten og med sit bruskede, udadvendte Parti, den 

 saakaldte Extracolumella, staar i Forbindelse med Trommehinden 

 (Fig. 139, 1, 2, 4, 5 og 6). Pattedyrene har tre saadanne Høre- 

 knogler, nemlig Hammeren (mallens). Ambolten (incus) og Stig- 

 bøjlen (stapesj, hvilket ses af Fig. 139, 3 og 7. Vi har allerede 

 i andet Afsnit anstillet en Sammenligning mellem Krybdyr- og 

 Fuglekraniet (Fig. 88 og 89), men ikke særlig omtalt Underkæben. 

 Af en hel Del andre Billeder vil dens Stilling dog kunne ses, 

 saaledes Fig. 3, 15, 20, 21, 48, 82, 97 og 98, medens Fig. 100 

 fremstiller to Pattedyrkranier. Imidlertid er Forstaaelsen af For- 

 holdet lettere, naar man direkte kan sammenligne et Kranium 

 fra hver af de tre Klasser, og dette er muligt i Fig. 140. Det vil 

 da straks være iøjnefaldende, at medens Underkæben hos Kryb- 

 dyr og Fugl er ophængt i Hjærnekassens allerbagerste Parti, saa 

 er Kæbeleddet rykket langt mere fortil hos Pattedyret. Desuden 

 sker Ophængningen hos de to første ved et, i Regelen bevæge- 

 ligt, Ledben (qiiadratiim), som ganske mangler hos Pattedyret, 

 hvor Underkæben har Ledforbindelse med en Udvækst fra Skæl- 

 benet (squamosiim). Heller ikke Quadratojugale findes hos Patte- 

 dyret, hvis Underkæbe synes at være bleven et godt Stykke kor- 

 tere end Krybdyrets og Fuglens. Udmærkede Forskere har i 

 mange Aar forgæves søgt at opklare denne Gaade. Først den 

 moderne Fosterlære og Palæozoologi har bragt os dens højst mær- 

 kelige Løsning. 



Hos Rundmunde og Bruskfisk er Kraniet brusket hele Livet 

 igennem; der indtræder ingen Bendannelser (Fig. 141, 1). Hos de 



