54 



bagfra. Dette har sat mig i Stand til at modellere dens Hovedskal, og 

 efter denne Model er Fig. 143 udført. Vel synes Pattedyrligheden 

 ikke saa fremtrædende som i Profilslillingen (Fig. 142), hvilket 

 skyldes Hovedskallens betydelige Bredde bagtil og den meget 

 ejendommelige Udbredning af Skælbenet (s<iuamosiim). Men Lig- 

 hederne er alligevel store og betydningsfulde. Et Træk, der tid- 

 ligere betragtedes som særligt for Krybdyr og Fugle, nemlig den 

 enkelte Nakkeledknude i Modsætning til de to Ledknuder hos 

 Padder og Pattedyr, har man ved Bekendtskabet med Therio- 

 donterne maattet ophøre med at tillægge videre Betydning. Som 

 det vil ses af Fig. 143 besidder disse nemlig to Nakkeledknuder (C), 

 og man har ved Sammenligning af theriodonte Krybdyrkranier 

 fra forskellige Tidsperioder fundet ud, at denne dobbelte Nakke- 

 ledknude er en sekundær Dannelse, opstaaet af den enkelte ved 

 en Deling gennem Midten. Dette bekræftes yderligere ved, at 

 man hos nogle Pattedyrfostre har fundet Nakkeledknudens An- 

 læg enkelt og uparret (E. Fischer, E. Gaupp). 



Naturligvis havde disse Kr^^bdyr endnu en ganske lille Hjærne 

 i Forhold til Nutidens Pattedyr, men tager vi et Pattedyrkranium 

 selv fra saa sen en Jordperiode som Tertiærtiden (Fig. 143, 5), 

 saa ser vi, at den Hjærne, der kan blive Plads til under Isse- 

 benene (P), aabenbart ogsaa her er meget lille. Det er jo et 

 gennemgaaende Træk, at Hjærnen har udviklet sig temmehg 

 sent; vi fandt en lille Hjærne ogsaa hos Kridttidens Fugle. Ved 

 at sammenligne Kranierne 3 og 5 ses Overensstemmelserne let 

 uden nærmere Paavisning. 



En meget betydningsfuld Erhvervelse hos disse Theriodonter 

 er det pattedyragtige Ganeparti (Fig. 143, 4). Som bekendt har 

 Fugle og Krybdyr, med Undtagelse af Krokodiller og Skildpad- 

 der, ikke nogen egentlig Gane. Indaandingen er derfor hos disse 

 i høj Grad afhængig af Næringsoptagelsen. Hver Gang et Føde- 

 æmne passerer Mundhulen og af Tungen presses op mod dennes 

 Loft, er Indaandingen og dermed Lugteævnen afbrudt. Ganen, 

 den forbenede Skillevæg, som Pattedyrene har mellem Mund og 

 Næsehule, gør derfor begge disse Hulheder langt mere fuldkomne, 

 da baade Lugtesans og Aandedræt uhindret kan fungere under 

 Tygningen. Hvormeget den benede Gane hos Theriodonterne 

 ligner Pattedyrenes, vil man let se ved at sammenligne Fig. 143, 

 4 og 6; den dannes hos begge af de samme Knogler, og Belig- 

 genheden af disse er ganske ensartet. Dens Udformning staar 



