59 



hos Krybdyrene bliver de anlagt i Brusk og ret sent (hos Hønse- 

 foster paa 12te Dag). Men senere forbener de og vokser i Re- 

 gelen fuldstændigt sammen med selve Ribbenet. Undertiden kan 

 dette Samfæst dog udeblive for enkelte Ribbens Vedkommende, 

 og hos Kivien (Apteryx) indtræder det slet ikke. Hos Klippe- 

 pengvinen (Aptenodytes chrysocome) og rimeligvis ogsaa hos de 

 øvrige Pengviner vedbliver Krogtappene at være bruskede hele 



Fig. 145. 1 Længdesnit af et Ribbensstykke med Krogtap (processus iincinatus) 

 af Hatteriafoster (Sphenodon) ; Ribbenets Forbening er beg3^ndt; den gennem- 

 skaarne Knogleskal ses: efter Schauinsland. 2 Ribbensstykke med brusket 

 Krogtap af et næsten udklækket Lomviefoster (Uria troile) efter Parker; 

 To Ribben med Krogtappe af 3 udvoksen Hatteria, 4 Kridtlom (Hespcrornis), 

 5 Kivi (Aplerijx) og 6 Flamingo (Phoenicopteriis). 



Livet igennem og har saaledes bevaret deres Krybdyrkarakter. 

 Krogtappene paa Kridtlommens (Hesperornis) Ribben var for- 

 benede, men ikke sammenvoksede med Ribbenet. Efter dette er 

 det vel ikke meget vovet at antage, at Oldfuglens Ribben virke- 

 lig har været i Besiddelse af Krogtappe, men at disse var bru- 

 skede og derfor ikke bevarede i Skiferpladen. Der synes at være 

 en Samklang mellem Fugle og Krybdyr ogsaa paa dette Om- 

 raade, men helt udelukket er det naturligvis ikke, at Krogtappe- 

 nes Opstaaen beror paa Konvergens. Jeg skal dog her frem- 

 hæve de hule Knogler, som man paa Forhaand er mest tilbøje- 

 lig til at opfatte som Konvergens hos Fugle og Flyveøgler; vi 

 saa imidlertid i andet Afsnit, at dette Træk bunder dybt i Kryb- 

 dyrstammen, hvor Konvergens synes ganske udelukket. Desuden 

 har jo, som tidligere nævnt, Urpadden Eryops Krogtappe paa 

 sine Ribben, og da dette Dyr anses for at staa nær ved Kryb- 

 dyrenes Udgangspunkt, synes deres Tilstedeværelse her at støtte 

 den Muhghed, at Krogtappene er en Arv, der gaar meget langt 

 tilbage. 



