78 



Formodninger, formede Ernst Haeckel sin saakaldte »Bio- 

 gene li ske Grundlov«, ifølge hvilken »Ontogenesen er en for- 

 kortet Gentagelse af Fylogenesen«, eller noget udførligere: »Den 

 Række af Former, som den individuelle Organisme gennemløber 

 under sin Udvikling fra Ægcelle til uddannet Tilstand, er en 

 kort, sammentrængt Gentagelse af den lange Række af Former, 

 som denne Organismes Forfædre eller dens Arts Stamformer har 

 gennemløbet fra de ældste Tider indtil Nutiden«. 



Haeckel er dog klar over, at denne Gentagelse paa ingen 

 Maade er nøjagtig. »Den er noget udvisket«, siger han, »fordi 

 der for det meste i den ontogenetiske Udviklingsrække mangler 

 mangt og meget, som tidligere har eksisteret og virkelig har 

 levet i den fylogenetiske Udvikhngskæde«. »Hvis begge Ræk- 

 kers Parallelisme var fuldstændig, og hvis denne store Grundlov 

 om Aarsagssammenhængen mellem Ontogenesen og Fylogenesen 

 i Ordets egentlige Betydning havde fuld og ubetinget Gyldighed, 

 saa vilde vi blot ved Hjælp af Mikroskop og Kniv kunne fast- 

 slaa den Række af Former, som Menneskets befrugtede Æg gen- 

 nemløber indtil sin fuldkomne Uddannelse; vi vilde derved med 

 det samme have skaffet os et fuldstændigt Billed af den mærk- 

 værdige Formrække, som Menneskets dyriske Forfædre har gen- 

 nemløbet lige fra Dyrelivets allerførste Begyndelse indtil Menne- 

 skets Optræden. Enhver Gentagelse af Stammehistorien gennem 

 Kimudviklingen er imidlertid kun i sjældne Tilfælde fuldstændig 

 og svarer kun sjældent til hele Alfabetets Bogstavrække. I de 

 allerfleste Tilfælde derimod er dette Uddrag meget ufuldstændigt, 

 paa mange Maader forandret, forstyrret eller forfalsket. Vi er 

 derfor for det meste ikke i Stand til af Kimudviklingen i det 

 enkelte at fastslaa alle de forskellige Formtilstande, som enhver 

 Organismes Forfædre har gennemløbet; tværtimod støder vi paa 

 mangeslags Huller i Udviklingen«. 



Det ligger jo desuden i Sagens Natur, at ifølge Fosterets Stil- 

 ling inde i et Æg (eller i Moderdyrets Kønsveje) er dets Livsbe- 

 tingelser saare forskellige fra det fritlevende Dyrs; det er ud- 

 rustet med særegne Fosterorganer, Blommesæk, ydre og indre 

 Frugtslør (Serosa og Amnion) samt Aandeblære (Allantois), fordi 

 dets Ernæring og Aandedræt foregaar paa en ganske særlig Maade. 

 En direkte Gentagelse af F^'logenesen er alene derved udelukket. 

 Det samme gælder Larvetilstanden, der jo ogsaa indbefattes un- 

 der Ontogenesen. Man tænke blot paa Sommerfuglepuppen f. Eks., 



