82 



drig dannes derpaa, men det er Fosteranlæg, af hvike der se- 

 nere fremkommer noget helt andet, det er embryonale Gennem- 

 gangsformer med helt andre Formaal. Ogsaa her er det den 

 sammenlignende Anatomi og Udviklingslære, der har leveret Ma- 

 terialet til Hypothesen om Pattedyrenes Afstamning fra gælle- 

 aandende Forfædre«. 



»At visse Formtilstande i de forskellige Dyrearters Udvikling 

 vender tilbage med saa stor Bestandighed og paa principiel 

 overensstemmende Maade ligger hovedsagelig deri, at de under 

 alle Forhold er de nødvendige Forudsætninger, under 

 hvilke de følgende højere Trin af Ontogenesen alene kan ud- 

 vikle sig«. Prof. Keibel drager Konsekvensen af denne Kritik, 

 idet han siger: »Jeg betoner her kun, at jeg vel i det Væsent- 

 lige kan erklære mig enig med O. Hertwigs Udtalelser om dette 

 Spørgsmaal, men efter min Mening er dermed den biogenetiske 

 Grundlov ophævet«. 



Hertwig har utvivlsomt Ret i en Del af, hvad han siger, selv 

 om man i høj Grad savner Beviser for de Paastande, han frem- 

 sætter. Hans Kritik gælder ogsaa nærmest »Gentagelsen« uden 

 Hensyn til de Forbehold, som Haeckel selv har taget. Hertwåg 

 siger, at det er utilstedeligt at drage Slutninger af disse Genta- 

 gelser, men de to eneste Eksempler, han anfører, Chorda og 

 Svælgspalterne, viser netop, at han kommer til ganske det samme 

 Resultat som den biogenetiske Grundlov, nemlig at de har været 

 fungerende Organer i Pattedyrenes Anekæde; men det er ikke 

 tilladt at anvende en direkte Sammenligning mellem et periodisk 

 Fosterorgan og et tilsvarende hos et Fortidsdyr, nej , man skal 

 smukt benytte den sammenlignende Anatomi og Udviklingshisto- 

 rie. Dette synes nærmest en Pudsighed, thi enhver vil sikkert 

 gerne ogsaa benytte disse to Videnskabsfag for at faa et saa paa- 

 lideligt Resultat som muligt. 



Han paastaar desuden, at disse Gentagelser forekommer i 

 Kimudviklingen, fordi de »under alle Forhold er de nødvendige 

 og eneste Forudsætninger« for de følgende, samt at denne Ud- 

 vikling »skrider frem fra det enklere til det mere sammensatte«. 

 Ikke alene mangler enhver Skygge af Bevis for disse to meget 

 vigtige Paastande, men det er endog let at modbevise dem. 



Vi omtalte tidligere det vigtige Øjeblik i Fosterudviklingen, 

 da denne fra blot at bestaa i en Celleforøgelse gik over til at 

 blive en formdannende Virksomhed, idet der opstod en Kim- 



