84 



fordi »Gæller aldrig dannes derpaa«, men »det er embryonale 

 Gennemgangsformer med helt andre Formaal«. For at man kan 

 faa den rette Forstaaelse af dette, skal jeg blot minde om Alpe- 

 salamanderens p-osterudvikling. Enhver véd, at de fleste Sala- 

 mandre lægger deres Æg i Vand, og at der af disse udvikles 

 Larver med Gæller og Gælleaandedræt. Men den sorte Alpe- 

 salamander (Salamandra atra) føder levende Unger; dog aldrig 

 mere end to, uagtet der til at begynde med findes 80 — 40 Æg i 

 dens Æggestokke. Dens to Fostre udvikler sig nemlig paa Bekost- 

 ning af de øvrige Ægs Blommemasse, der opsuges gennem Fo- 

 strenes meget stærkt udviklede Gæller. Ved Fødselen er Gæl- 

 lerne forsvundne, og Dyret aander nu ved Lunger. Her ser vi 

 Svælgbuerne besat med virkelige Gæller; det er altsaa Gællebuer, 

 uagtet disse Gæller aldrig benyttes til Aandedræt i Vand; — de 

 har begyndt at skifte Funktion, ligesom selve Gællebuerne hos de 

 højere Hvirveldyr. Med dette Eksempel kan vi oven i Købet gøre 

 Kontraprøve. Alpesalamanderens nærmeste Slægtning er den 

 gulplettede Landsalamander (Salamandra maculosaj, af hvis Æg 

 der udvikler sig Larver med Gælleaandedræt i Vand. Kammerer 

 har nu, ved at forhindre denne Salamander i at lægge sine Æg i 

 Vand, faaet dens derved stærkt mindskede Antal af Fostre til at 

 gennemgaa ganske den samme Udvikling som Alpesalamanderens. 



Hos lavere Hvirveldyr anlægges Hovedskallen brusket; det 

 samme finder vi hos de højere Hvirveldyrs Fostre, men dette, 

 mener Hertwig, er ikke nogen Gentagelse, Brusk er blot en »nød- 

 vendig Forudsætning« for Bendannelse. Men det er paa ingen 

 Maade Tilfældet. Benvæv opstaar ikke af Brusk. Brusken bliver 

 lidt efter lidt opløst (resorberet), og fra den bindevævsagtige Brusk- 

 hinde (Perichondriet) vokser der Benvæv ind i Rummet, som 

 tidligere indtoges af Brusk. Dette er, hvad vi forstaar ved Er- 

 statningsknogler, men der findes jo tillige Dækknogler, der op- 

 staar som Hudforbeninger, helt uden et brusket Forstadium. 

 Anlægget af et Bruskkranium hos Fosteret er derfor ikke nogen 

 »nødvendig Forudsætning« for Bendannelse; kun som Gentagelse 

 fra Fortiden bliver det forstaaeligt. 



Det gaar ikke bedre med Hertwigs anden Paastand om den 

 lovmæssige Fosterudvikling, der »skrider frem fra det enklere til 

 det mere sammensatte«. Hvorledes kan man sige, at Fugle- 

 fostrets kropfjærne Fodrodsknogler samt de tre vel adskilte Mel- 

 lemfodsben er enklere (»einfacher«) end den enkelte Knogle, Fug- 



