87 



først en Forbindelse af Hvirvellegemerne ved Udvidning af den 

 mellemliggende Rygstræng, derpaa en Forbindelse ved Hjælp af 

 Bruskmasse og tilsidst en leddet F^orbindelse. Til disse tre Udvik- 

 lingsstadier findes fuldkomne Paralleltilstande i Halepaddernes 

 Stammeudvikling fra Urpadder til senere Former (Wiedersheim). 



KRYBDYR 



« 



Der er fundet adskillige Eksemplarer af Hvaløgler (Ichthijo- 

 sauriisj gennem Trias, Jura og Kridt med velbevarede Aftryk af 



1 ' ^^. B 2 3 







Fig. 157. Fostre af 1 Ormpadde (Hypogeophis rostratus) efter Brauer, 2 af 



Staalorm (Anguis fragilis) efter Nicolas og 3 af Hval (Phocaena communis) efter 



Guldberg. Al Aandeblære (allantois), B Baglem, Bl Blommesæk, F Forlem. 



Eksempler paa Fosteranlæg til Lemmer, som det voksne Dyr ikke har. 



deres ydre Form. De yngre (senere) Former havde en lodret- 

 staaende Halefmne, i hvis nederste Flig Hvirvelsøjlen fortsatte 

 sig under en ret skarp Vinkelbøjning. Hos de ældste Former 

 er øverste Flig af Halefmnen endnu nærmest Rygfinne, og Hvirvel- 

 søjlens Spids er omgivet af en Finnebræmme, men uden Knæk, 

 altsaa rettet lige bagud ; og der kan ses Overgange mellem disse 

 to Yderpunkter. Tillige har man fundet Fostre og unge Dyr af 

 de senere Hvaløgleformer, og disse viser Halefinnens nedre Flig 

 rettet mere bagud end nedad, altsaa ganske som deres Forfædre 

 i en tidligere Jordperiode havde det. 



Fostre af Staalorm (Anguis fragilis) har tydelige Anla-g til 

 ydre Forlemmer (Fig. 157, 2). 



Isseøjet er langt stærkere udviklet hos Krybdyrenes Fostre end 

 hos de voksne Dyr. Hos Foster af Hatteria (Sphenodon) udvikles 

 en Synsnerve fra Hjærnens Epifyse, men den svinder atter (Schau- 

 insland). Hos en Mængde Fortidskrybdyr var Isseøjet utvivl- 

 somt fungerende. 



