114 



foruden de Traadbaner, der hos Sauropsiderne forløber i den 

 mediane Væg, tillige findes sidestillede Traadbaner, der gaar fra 

 Hjærnebarkens øvre og ydre Væg, og disse betegner en helt ny 

 Bygningsplan hos Pattedyrene. Som man vil se af Fig. 169, G, 

 findes der ogsaa hos Krybdyr og Fugle sidestillede Traadbaner; 

 de kommer dog ikke fra Hjærnebarken men fra Urhjærnens 

 Stammeganglier (S). Disse Nydannelser hos Pattedyrene frem- 

 bringer en langt fuldkomnere Arbejdsdeling mellem Cellerne, en 

 bedre Isolering af Overføringsapparatet (Ledningsbaner) ved Marv- 

 skedebeklædning, giver Anledning til Uddannelse af et Segmen- 

 teringssystem (Hjærnevindinger) som Udtryk for Stedfæstning af 

 forskellige Legemsdeles Centra i Hjærnebarken og udvikler denne 

 til et mere fremragende Energidepot. Alle disse Karaktertræk 

 viser sig i Hjærnebarken fra de laveste Pattedyr lige op til Men- 

 nesket i mere og mere sammensatte Forhold, medens de hos 

 de øvrige Hvirveldyr med Hjærnebark forbliver ret rudimentære 

 (Chr. Jakob). 



For tilfulde at forstaa Betydningen af dette er det tilstrække- 

 ligt at fremhæve, at medens man hidtil har været tilbøjelig til 

 at opretholde en dyb Kløft mellem Mennesket og de øvrige Patte- 

 dyr, i det mindste for Hjærnens Vedkommende, saa viser den 

 mikroskopiske Undersøgelse, at der ingen saadan er. Menneske- 

 abernes Hjærne har nøjagtig den samme Organisation i alle sine 

 Enkeltheder som Menneskets; den eneste Forskel bestaar i en 

 Forøgelse af de enkelte Cellers Antal i Menneskets Hjærnebark. 

 Naar saaledes Orangutanen kan manøvrere med c. 1000 Millioner 

 Celler i sin Hjærnebark, har Mennesket c. 10 000 Millioner. Der 

 er altsaa ingen Væsensforskel, kun en Gradsforskel. Men mel- 

 lem Sauropsider og Pattedyr er der netop en Væsensforskel, en 

 dybtgaaende Uoverensstemmelse i Bj^gningsplanen, hvilket tyde- 

 ligt vil fremgaa af det ovenfor anførte. 



At denne Uoverensstemmelse ogsaa i Stammeudviklingen er 

 af dybtgaaende Art, synes et andet Forhold at tyde paa. Ved 

 at undersøge de mærkelige Ormpadders (Apoda) Hjærne har 

 Chr. Jakob nemlig fundet en Hjærnebark hos disse, der er total 

 forskellig fra Paddernes og ligesom giver en Antydning af, hvor- 

 ledes de sidestillede Traadbaner samt de to Cellelag i Pattedyrenes 

 Hjærnebark kan være opstaaede. En Sammenligning med de lavt- 

 staaende Pattedyrs Hjærne (Fig. 169, 8 og 9) viser dette ganske ty- 

 dehgt. Man ser, hvorledes det ydre Cellelag (P^) staar i For- 



