128 



mellem disse to Størrelser. For selve Lysbrydningen kan Linse- 

 kransen ikke have nogen Betydning, thi den dækkes altid fuld- 

 stændig af Regnbuehinden (irisj og træffes ikke af de indfaldende 

 Lysstraaler. At den derimod, som ovenfor angivet, staar i Akkom- 

 modationens Tjeneste, er ganske utvivlsomt. 



Det er klart, at en Sejler, som bevæger sig med en Fart af 

 c. 300 km. i Timen, maa være i Stand til at akkommodere gan- 

 ske overordentlig hurtigt, langt raskere end en Due, der kan 

 tilbagelægge 100 km. i samme Tid. Dette passer ogsaa godt nok 

 med Linsekransens Udvikhng hos disse to Fugle (Fig. 172, Cy 

 og C). Men nu Kamæleonen (Ch), hvis Krans næsten er hge 

 saa stærkt udviklet og af samme kantede Form som Sejlerens? 

 Den flyver jo ikke, ja den bevæger sig overhovedet saa sjældent, 

 at den næsten synes fastlimet til den Gren, hvorpaa den sidder. 

 Og dog maa den netop derfor være udrustet med fremragende 

 Synsævner. Enhver véd naturhgvis, at denne pudsige Præmie- 

 skytte ernærer sig udelukkende ved at række Tunge. Tavs og 

 musestille sidder den paa Lur, kun Øjnene er i stadig Bevægelse; 

 de afsøger uden Ophør alle Omgivelser. Lj^nsnart udslynger 

 Dyret sit Tungespyd efter den forbisvirrende Flue, og den aldrig 

 svigtende Træfsikkerhed overfor det letbevægelige Bytte skyldes 

 netop Øjets enestaaende Akkommodationsævne. — Vi ser af alt 

 dette, at Linsen baade i sin Opstaaen, Cellebj'gning (Linsekrans), 

 Akkommodation og i den omgivende Muskulatur viser paafaldende 

 og mærkelige Samklange mellem Krybdyr og Fugl. 



Man har ogsaa ment, at en anden Besynderlighed ved Fugle- 

 øjet, den saakaldte Vifte eller Kam (pecten), skulde staa i For- 

 bindelse med Akkommodationen. Fra det Sted, hvor Synsnerven 

 træder ind i Øjehulrummet, løfter der sig et trekantet eller trapets- 

 formet Blad, der for paa én Gang at kunne være tyndt og stift 

 er foldet omtrent som Bølgeblik (Fig. 173 og 174). Bladets Folder 

 er dog ikke parallelle, men løber sammen mod øverste Rand 

 som Radierne i en Cirkel, hvis Centrum Linsen er. Foldernes 

 Farvning er noget vekslende, men Bladets øverste sammensmel- 

 tede Rand har næsten altid en dyb sort Farve, og der findes ikke 

 sjældent spidse Fremragninger paa den, som peger hen mod Lin- 

 sen. Smaabillederne i Fig. 174 vil give en Forestilling om denne 

 Dannelses Udseende og Foldernes Antal i forskellige Fugleøjne; 

 den ligner nærmest et Stykke af en halvt udfoldet Vifte, der er 

 stillet omvendt og med sin ydre Rand fæstet til Nethinden. 



