133 



huden. Denne Indsænkning vokser, bliver til en dyb Grube og 

 afsnører sig derpaa til en Blære eller Sæk. Denne, som danner 

 Forgaarden, deler sig ved Indsnøring i to Dele, lille Sæk (sac- 

 cnliis) og lille Blære (utricuhis), og fra denne sidste udvokser 

 tre krumme Rør, de saakaldte Buegange, der ligger i de Planer, 

 hvormed man betegner Rummet; Retningerne forstaas lettest, 

 naar man tænker paa de tre Planer, der mødes i Hjørnet af en 

 Tærning. Buegangenes Længde er forskellig; hos Krybdyr og 

 Fugle er som Regel den forreste den længste, hos Pattedyrene 

 den bagerste. Alt dette kaldes den hindede Labyrint, og den 

 ligger helt indstøbt i Knoglemasse, den benede Labyrint (se 

 F\g. 139). Det er ved Forsøg godtgjort, at Buegangene er et 

 Ligevægtsorgan; de forsynes med Nerver fra den lille Hjærne 

 (cerebeUiimJ, der, som tidligere nævnt, er Centrum for den finere 

 Ligevægtsregulering, og de tjener til Orientering i Rummet under 

 Dyrels Bevægelser. 



De tleste Fisk har paa den lille Sæk (sacciilus) en lille Ud- 

 bugtning, der kaldes Lagena. Hos Padderne er en Del af denne 

 fastvokset til en Aabning i den benede Labyrint , hvorved der 

 dannes en paa ringformet Ramme udspændt Hinde. Denne 

 Hinde bliver hos Skildpadder, Slanger, Øgler, Krokodiller og 

 Fugle i stigende Grad Organ for Opfattelse af Lydbølger. De 

 to førstes Høreorganer staar Paddernes ret nær, hos Øglerne har 

 Hinden en Udbugtning, hos Krokodiller og Fugle er denne Ud- 

 bugtning bleven til et længere, fladt Rør (Fig. 139, 2), der hos 

 Fuglene begynder at bøje sig krogformet. Det modsvarer den 

 langt mere udviklede Snegl i Paltedy røret (Fig. 139, Sn). I Snegle- 

 kanalen hos Krybdyr og P'ugle sidder Hørecellerne paa en over 

 en Knogleramme udspændt Hinde, der bestaar af fine, parallelt- 

 løbende, spændte Strænge af ens Længde, ligesom paa et Strj^ge- 

 instrument. Pattedyrenes Snegl ligner i sin Grundplan Fugle- 

 nes Lagena, men den er spiralformet oprullet og saaledes ind- 

 rettet, at de spændte Strænge bliver af forskellig Længde; de 

 underste er saaledes kun halvt saa lange som de øverste (deres 

 Antal er hos Mennesket c. 24000), og de kan derfor nærmest 

 sammenlignes med Strængene i et Klaver. 



Det synes utvivlsomt, at Hørecellerne paa de spændte Strænge 

 er Organet for Opfattelse af Toner, og at Strængenes Længde 

 modsvarer ligestemte Svingningsbølger. Her træfTer vi altsaa det 

 overraskende Faktum, at medens man var berettiget til at vente 



