154 



meget virkningsfuld, og Luftsækkene suges fulde, samtidig med 

 at Luften passerer Lungerne. Den modsatte Bevægelse tømmer 

 atter Luftsækkene, og Ilten udnyttes paany af Lungerne. Fig. 

 lcS2 vil give en Forestilling om, hvor stort et Rumfang Fuglens 

 Luftsække indtager i Forhold til dens Lunger. Man vil derfor 

 kunne forstaa, at Fuglens Aandedræt ikke er saa hurtigt, som 

 man efter dens raske Stofskifte skulde formode. Vel kan den i 

 saa Henseende ikke maale sig med Kamæleonen, men en Ka- 

 suar trækker dog kun Vejret 2 — 3 Gange i Minutet, Pelikan og 

 Marabu 4, Kondor (3 og Due 30 — 00 Gange. Ligesom Kamæ- 

 leonen kan Fuglen ogsaa blæse sig op ved Hjælp af Luftsæk- 

 kene under Huden; samt rejse Fjerene. 



Men denne Aandedrætsmekanisme har Vanskelighed ved at 

 virke, naar Fuglen flyver. De store Muskler, som hæfter sig til 

 Brystbenet, holder dette i en bestemt Stilling; det kan ikke be- 

 væges op og ned under Flyvningen. Atter her gør Luftsækkene 

 Aandedrættet muligt. Et simpelt Forsøg vil vise dette. Lægger 

 man en Fugl paa Ryggen og forhindrer den i at løfte og sænke 

 Brystbenet, saa indtræder der hurtigt Aandenød, og Fuglen bli- 

 ver meget urolig. Men retter man derimod ved Hjælp af en 

 Pumpe en stærk Luftstrøm mod Fuglens Næsebor, saa ophører 

 Aandedrætsbevægelserne næsten fuldstændigt, og Fuglen viser 

 ikke den ringeste Aandenød (Hesse). Ogsaa under Flugten 

 føres jo en stærk Luftstrøm mod P'uglens Næsebor, og denne 

 blæser da Luftsækkene op, saa at Aandedrættet kan foregaa, 

 uden at Brystet bevæges. Tømningen sker rimeligvis ved Sam- 

 mentrækning af Bugmusklerne. — Hos Pattedyrene deltager, i 

 Modsætning til Krybdyr og Fugle, ogsaa Mellemgulvet i Aande- 

 drætsbevægelserne. 



Det vilde kræve altfor stor Plads, hvis vi her vilde fordybe 

 os i de enkelte Muskler hos Krybdyr og F'ugle. En ikke ringe 

 Del af dem findes ogsaa hos Pattedyrene, naturligvis ændrede 

 efter Lemmernes forskelligartede Brug. Vi maa derfor nøjes med 

 at nævne en Muskel, som er særegen for Krybdyr og Fugle, idet 

 den ikke træffes hos Padder og Pattedyr. Den kaldes Ambiens- 

 musklen fmiisciihis amhiens) og udspringer hos Krybdyr (Fig. 

 183, 1) fra Hoftebenet (ilium) lige ved dettes Forbindelse med 

 Bæreknoglen (piibisj; Musklen gaar derfra langs Laarets indre 

 Flade og ender i en lang smal Sene, som strækker sig skraat 

 over Knæleddet (2) til Udsiden af dette, hvorpaa den løber mel- 



