223 



fandt 3 store Kolonier, 1 paa Tippepold og 2 paa Tippernes Østside 

 og desuden nogle faa Par ved Dammene Nord for Stenpold. Jeg 

 tror, at Stormmaagerne i 1912 endnu søgte at udholde Tilværelsen 

 paa de gamle Steder, selv om det jo ogsaa saa trist ud for deres 

 Yngel; men Koloni i Ordets egentlige Betydning var der aldeles 

 ikke Tale om. Der var kun spredte Reder omkring de gamle 

 Kolonipladser, og de var i det hele langt færre i Antal end 

 Hættemaagerne; ogsaa de havde Æg og smaa Unger. 



Ternerne, der vel nok af alle Fugle er de mest karakteri- 

 stiske for de vestjydske Egne, fandtes jo ogsaa paa Tipperne; 

 baade Sandterne, Splitterne og Hætteterne, ved hvilken sidste og- 

 saa maa forstaas eventuelle Kystterner, hvis de fandtes der, hvad 

 de vist næppe gør (Viceinspektør Winge, der i Begyndelsen af 

 Juni 1910 besøgte Tipperne, saa ingen macriira). Men baade 

 Sandternen og Splitternen var i stærk Tilbagegang, hvad næppe 

 gjaldt for Hætteternen, der rugede i ret smaa Kolonier spredt 

 over næsten hele Terrænet dog talrigst paa selve Tipperne Nord 

 for Værnengene. 



Hætteternen (Sterna hirundo) havde aabenbart, som Hel- 

 hed betragtet, ikke lidt meget af Oversvømmelser; kun de Par, 

 der havde lagt deres Æg ude omkring paa Flodvrag, havde 

 maattet bøde for deres Letsindighed. Jeg husker saaledes, at 

 Jespersen og jeg en Dag gik en Tur vestpaa fra Tipperhuset 

 ud over Storetip, Bornholm og Kristiansø. Her holdt der sig 

 stadig en Mængde Terner ivrigt skrigende langs Kystbræmmen, 

 hvor der laa rigelig med Flodvrag; vi gav os da til at gennem- 

 søge det sammenskyllede Tang og Rør, og her laa de sørgelige 

 Rester af Terne- og Maagereder i Form af Æg eller smaa døde 

 Unger kastede hulter til bulter mellem hinanden; nogle Reder 

 var fuldstændig vendt om, saa de laa med Bunden i Vejret og 

 Æggene nedenunder. 



Inde midt paa Engen havde Hætteternerne derimod mange 

 Steder lige flyvefærdige Unger. Dværgternen (Sterna iniimta), 

 som Dr. Rambusch omtaler, saa vi slet ikke. 



Sand tern en (Sterna anglica) havde i 1912 samme Rugested 

 som tidligere, nemlig omtrent midt paa Anholt, og jeg tror, den 

 var i samme Antal som da, c. 100 Par. Den og Splitternen fik 

 netop Ungerne ud af Æggene i de Dage, vi opholdt os der. 



Anderledes var Forholdene desværre, hvad angaar Splitternen 

 (Sterna cantiacaj. M. Klinge fandt den ynglende ude paa Tippe- 



