226 



at bringe yderligere Hjælp. Og de uhyre Skarer af hjemløse, 

 sørgende Fugle, der nu drager om fra Pold til Pold og til Klit- 

 terne i Vest og Syd, medens deres gennemtrængende Skrig blan- 

 der sig med Bølgernes Brusen I 



Der kunde ikke være Tvivl : Fugleynglen paa Tipperne maatte 

 være ødelagt; men Bladene meldte intet herom; de gav Beret- 

 ning om Oversvømmelsen og den økonomiske Skade og føjede 

 kun til: »Saa vidt vides, er der ikke gaaet noget levende tabt, 

 idet man, da Faren kunde forudses, gik i Gang med at redde 

 Kreaturer og Faar«. Dog ønskede jeg at faa nærmere Oplysning 

 om Tilstanden derovre og rettede derfor en Forespørgsel til 

 Sognefoged H. Jepsen i S. Bork, der har Opsynet med Tip- 

 perne, idet jeg anmodede ham om samtidig at meddele mig, 

 hvor vidt der forøvrigt var sket nogen Forandring med Tipperne 

 og i Fuglelivet derovre siden mit Besøg i 1910. Beretningen, jeg 

 modtog, siger i Korthed følgende: 



Store Forandringer er sket, siden vi fik Kanalen ved Hvide 

 Sande. De store Strækninger, Værnsande og Tippersande, laa 

 tidligere normalt med nogle faa Tommer Vand, i Sommertiden 

 uden større Svingninger, men efter Hvide Sandes Aabning er 

 Forholdene helt anderledes. Nu staar Vandet ofte for længere 

 Tid saa lavt i Fjorden, at Sandene ganske tørlægges, og Sand- 

 flugten over dem kan være saa stærk, at der, naar Strækningerne 

 befærdes, ikke kan ses fra Land til Land ; men derefter kan der 

 ske saa pludselige og saa store Svingninger i Vandstanden, at alt i 

 Løbet af nogle faa Timer oversvømmes, og Sandene kommer til at 

 staa med indtil 1 m Vand, tilmed Vand af langt større Saltindhold 

 end tidligere. Før var Sandene Fuglenes mest yndede Opholds- 

 plads, der søgte de deres Føde, og der var altid et rigeligt Forraad ; 

 nu derimod umuliggøres deres Ophold derude, men de har ej- 

 heller længere noget at komme der efter; thi det forhen saa rige 

 Dyreliv er ganske forsvundet; det har ikke kunnet trives under 

 saadanne Tilstande. Men Følgerne heraf er ogsaa tydelige. Kly- 

 den er aftaget i Antal siden 1910, og af Kobbersneppen er næppe 

 Halvparten tilbage. Brushanen er aftaget, og det samme gælder 

 baade Hætteternen, Splitternen, Sandternen og Hættemaagen. En 

 gennemgaaende Aftagen i Fuglebestanden er at spore. 



Og nu kom den store Oversvømmelse paa det for Fuglene 

 mest skæbnesvangre Tidspunkt. Klyden og Kobbersneppen og 

 mange andre havde allerede store Unger, medens Brushønen, 



