265 



gemt sig bag en Tue eller opkastet Tanghytte, dels fra Motor- 

 fiskebaade, der strøg frem og tilbage langs Kysten. Jævnlig fløj 

 en Maage over Stranden, eller en Flok Ænder forbi Baadene, 

 men selv om der i Regelen blev skudt baade et og to Skud efter 

 dem, fløj Flokkene dog lige talrige videre. En enkelt Gang saa 

 man vel nok en Jæger komme hjem med en Ederfugl hæn- 

 gende over Ryggen eller med en Maage med blodbestænkede 

 Fjer i Haanden; de fleste Skud bragte dog ikke Jægeren andet 

 end Fornøjelsen at høre Knaldet og Spændingen, før det blev 

 afgivet. Der var ellers nok at skyde efter, store Flokke af Ænder 

 og Gæs laa lige udenfor de tørre Strækninger, eller de græssede 

 i den grønne Tang, der dækkede disse; maaske Ænderne mere 

 søgte Muslinger og Snegle. Var det Flodtid, laa de nok paa 

 samme Sted, Gæssene smaasnakkende, saa det kunde høres vidt 

 omkring. Ænderne blandede af og til deres Stemmer ind imel- 

 lem, nogle pibende, andre med dybe Va'k-Va'k, eller et alminde- 

 ligt Ra})-Rap. Store Flokke lettede hist og her som en Sky, drev 

 saa lidt bort og kastede sig paa Vandet med stort Brus, eller 

 man saa en Flok paa en halv Snes Gæs med rolige Vingeslag 

 og ens Afstand i en lang Række eller Vinkel trække bort over 

 Havet og forsvinde. Hvilke Ænder og Gæs, der tilsammen dan- 

 nede Flokkene, fik man at vide, naar Flod eller Paalandsvind 

 aflejrede Tangbræmmen inde paa Kysten, for ved saadanne Lej- 

 ligheder drev snart en saa en anden Fugl i Land. Hvor kom 

 disse Fugle fra? var det maaske Bevis for, at Jægerne alligevel 

 ramte med deres Skud, men blot ikke dræbte Fuglen straks, 

 men kun saarede den, saa den kunde friste en forpint og kum- 

 merlig Tilværelse, til Saarets Virkninger havde dræbt den. Sand- 

 synligheden taler derfor, jeg har truffet flere Fugle, der gik an- 

 skudte omkring, saaledes en Storspove, hvor blandt andet Tarmen 

 var skudt i Stykker, saa Maven var tømt, og dens Indhold løbet 

 ud i Bughulen, hvor det laa blandet med alle Smaastenene fra 

 Kraasen. Fuglen var mat og kunde tages med Hænderne. To 

 Ryler har jeg ligeledes taget i Strandkanten, en Hvidbrystet 

 Præstekrave (Ægialitis caniiana), 2 Hættemaager, en Svartbag og 

 en Lomvie (Uria troile). Præstekraven havde kun en Vinge, 

 og hver Gang den forsøgte at flyve, væltede den om paa den 

 anden Side, saa Huden her var slidt ganske af, og Kødet paa 

 den store Brystmuskel blottet. Hættemaagerne sad blødende paa 

 Sandet lige i Vandgrænsen med Hovedet imod Vinden og ganske 



18 



