77 



Forbærerne (PræpiihiciJ kunde være nøjagtig som Oldfuglens, 

 med det samme Antal Fingerknogler, de samme Fingie og 

 samme Længdeforhold mellem disse (Fig. 46). Medens Antallet 

 af Fingerled hos den voksne Fugl er 12-1, var det hos Old- 

 fuglen 2-3-4 og hos Fuglefostret 2-3-2, hvilket ogsaa tyder paa, 

 at Fuglens Fingre er første, anden og tredje. Vi fandt tydelige 

 Kløer paa Fugleungers og voksne Fugles Fingre (Fig. 159-160 

 og 162-65); Anlæg dertil saas ogsaa paa Fuglefostrets P'ingre 

 (Fig. 147 og 149), Oldfuglen havde Kløer paa alle tre Fingre. 

 Hoatsinungen klatrer om mellem Grene, hvorved den benytter 

 Fingre og Kløer paa ganske krybdyragtig Maade. 



De tre Bækkenknogler anlægges nøjagtigt ens hos de to Klas- 

 ser (P'ig. 150), og her maa vi navnlig lægge Mærke til, at Bære- 

 knoglen (puhis) anlægges fremadrettet hos begge. Marsh har 

 utvivlsomt Uret i at anse Fuglenes Processus pectinealis for 

 modsvarende Krybdyrenes Bæreknogle. 



I Baglemmet er Overensstemmelserne særligt paafaldende. 

 Lægbenet (fibiila) anlægges hos Fuglefostret lige saa langt som 

 Skinnebenet {tibia, Fig. 151-152); hos Oldfuglen findes det fuldt 

 udviklet (Fig. 4), ligesom hos Krybdyr (Fig. 62). Hos mange For- 

 bærere (Præpubici) var Længdeforholdene mellem Laarben, Skin- 

 neben og Mellemfod de samme som hos Oldfuglen; Baglemmet 

 var i det hele taget fugleagtigt forlænget, med samme Bevægel- 

 sesmaade og samme Fodspor som Fuglenes. 



Disse Krybdyrs Hælled fandtes desuden midt i Fodroden 

 (Fig. 64), saa at de kropnære Fodrodsknogler var samfæstede 

 med Skinneben og Lægben. Af Fig. 64 og 152 saa vi i Fugle- 

 fostrets Fodrodsknogler ganske det samme Anlæg, samme Lej- 

 ring og Omformning, den samme Adskillelse og Sammenvoks- 

 ning som hos Fortidskrybdyr, vi saa Overgangen til Forholdet 

 hos den voksne Fugl. 



Mellemfodsknoglerne er hos Fuglefostret tydeligt adskilte og 

 selvstændige (Fig. 151-152), ligesom hos adskillige Fortidskryb- 

 dyr {Compsognathidæ, Fig. 60 og 62). Mellemfoden kan hos disse 

 være overordentlig fugleagtig, lang og tynd, og med en Knogle- 

 stiUing ganske som hos Fuglene. Hos Fuglemime (Ornithomi- 

 mus) findes en Fod saa fugleagtig, at man næppe skulde tro, 

 at den tilhørte et Krybdyr (Fig. 60). Tæernes hele Karakter, 

 deres Forkortning og Forholdet mellem de enkelte Taaleds Stør- 

 relse og Antal er rentud forbløffende ens hos Fuglen og Kryb- 



