85 



der jo altsaa endnu ikke eksisterer som saadant. Man kunde med 

 lige saa liden Ret paastaa det modsatte. — At lian kalder Viden- 

 skabsmænd naive, fordi de har draget en Slutning, som ikke 

 passer ham, maa vel holdes ham tilgode. — Man vil af Fig. 

 150, 1 og E se, at Retningen af Fuglens og Krybdyrets bruskede 

 Pubis er nøjagtig ens. — Da vi ikke kan vide, hvorledes Dino- 

 sauriernes Postpubis forholdt sig under Udviklingen, saa kan 

 Professor Roas jo heller ikke vide det, og det var vel derfor 

 bedre at lade dette ligge. — Naar han for at forklare Lejeæn- 

 dringen af Fuglenes Pubis nævner Fosterets Sammenbøjning som 

 Aarsag, saa forstaar man tilfulde Værdien af denne Rortforkla- 

 ring ved at erindre, at Sammenbøjningen af Krybdyrenes Foster 

 under Udviklingen er ganske som Fuglefostrets. — Hvad Pro- 

 fessoren skriver om »dybere^< Relydning, synes derfor at passe 

 bedst paa hans egen Revisførelse. 



Senere behandler han Fugles og Ragbæreres Mellemfod, og 

 til Sammenligning afbilder han Mellemfoden af Fuglemime ( Or- 

 nithomimus), som han kalder »en af Ornithischierne«. Dette er 

 er ikke rigtigt, thi baade i de amerikanske Værker, hvori denne 

 og dens nære Slægtning Fuglerøver [OrnUholestes , Fig. 80) be- 

 skrives og i Zittels »Grundziige der Palåontologie, Rerlin 1911« 

 henregnes begge til Forbærerne under Familien Coinpsognathidæ 

 (se ogsaa Fig. 62). Hans Sammenligning yder altsaa intet Revis 

 for hans Paastande. 



Ligesaa heldig er han med Hovedskallen. Jeg har i Fig. 82 

 afbildet Kraniet af Dolkhnger (Igiianodon), som virkelig er »en 

 af Ornithischierne«, og sammenlignet det med Oldfuglens. For- 

 skellighederne var iøjnespringende. Disse Ragbæreres Hovedskal 

 var meget stærkt specialiseret paa Grund af deres Plantekost, 

 saa hele dette Kranium har faaet noget drøvtyggeragtigt over 

 sig. Præorbitalaabningen var næsten helt svunden. Kindbuen 

 ganske omformet, og navnlig deres særprægede Tandbygning 

 (Fig. 86) gjorde Fuglenes Afstamning fra disse Dyr til en Umu- 

 hghed. Man tænke blot paa Fladnæb (Trachodon) med dens 

 2072 Tænder. Professor Roas sætter derfor heller ikke et saa- 

 dant Kranium op til Sammenligning men benytter Hovedskallen 

 af Anchisaiirus, der hører til samme Familie som Oldtand [The- 

 codontosaiiriis, Fig. 63) og er en Forbærer uden noget Postpubis. 

 Dette synes Professoren imidlertid at have overset, hvilket næppe 

 styrker Revisførelsen. 



