92 



det er gaaet Flyveøglernes Forfædre paa samme Maade, blot 

 var disse Krybdyrs Fod jo svag, den vedblev at ligne Foden hos 

 Scleromochliis, medens F'uglenes Forfædre ved Livet i Træerne 

 niaa have udviklet en kraftig Gribefod. 



Det sjmes udelukket, at Scleroniochlus kan have været Slam- 

 fader til Fuglene. 



Vor Viden om Parasuchieren Ornithosiichiis Woodiuardi, hvis 

 Hovedskal vi i andet Afsnit sammenlignede med Fuglens (Fig. 

 88), er bleven væsentlig forøget ved nyere Fund ; men det er 

 navnlig gennem R. Brooms Beskrivelse (Proceed. of the Zool. 

 Soc. London 1913, Vol. 2) af et nogenlunde vel bevaret Skelet 

 af Parasuchieren Enparkeria capensis fra de øvre Triaslag i Syd- 

 afrika, at vi har faaet Oplysning om flere væsentlige Træk, som 

 fuldstændiggør vore Fordringer til en Fugleane. 



Allerede i andet Afsnit forsøgle jeg at give et Rids af en saa- 

 dan. Og da vi nu med Sikkerhed véd, at denne Ane var et 

 Krybdyr, kan vi efter vort nuværende Kendskab til Forlidsfugle, 

 Fosterudvikling og Fugleanatomi sige med nogenlunde Nøjagtig- 

 hed, hvorledes dens Skelet i store Træk maa have været. Dens 

 Hjærne har været lille, og Kraniet med et lydeligt øvre og nedre 

 Tindingehul, Øjehulen stor og med Sklerotikaring, en veludviklet 

 Præorbitalaabning, Ledbenet (quadrahim) muligvis endnu ube- 

 vægeligt, Benbroerne fra Postorbitale og Lacrymale til Kindbuen 

 endnu tilstede, ligesaa Transversum; endelig ægte, kegleformede 

 Tænder siddende i Tandgruber. Hvirvlerne maatte være plane 

 eller tvehule (amfikøle), men da deres Antal kan variere meget 

 selv hos nærstaaende Arter, er selve Tallet mindre væsentligt; 

 hos en Fugleane kunde vi vel vente at linde et lignende Antal 

 som hos Oldfuglen, dog behøver Bækkenet kun at have to sam- 

 fæstede Hvirvler (Fuglefostret); lang Hale naturligvis. Ribben 

 muligvis med Krogtappe, Bugribben. Skulderbællet maatte være 

 uden Lyde, indeholdende baade Nøgleben og F'orbrystben (epi- 

 sternum)\ Bækkenets Bæreknogle (puhis) rimeligvis endnu frem- 

 adrettet, men muligvis paa Vej til at bøje sig bagud. Haanden 

 med mindst fire Fingre (Fuglefostret), Foden med veludviklet 

 Mellem fod og fem Tæer. 



Idet vi nu gennemgaar Skelettet af disse to Urkrokodiller, vil 

 vi prøve, om de skulde opfylde alle de Fordringer, vi maa stille 

 til en Fugleane. 



Hvad der ved Beskrivelsen af Fig. 88 og 89 blev sagt om 



