113 



kun frembringes af et Dyr, der gaar opret paa lange Ben. Intet 

 Firben, Padde eller Skildpadde i Nutiden vilde være i Stand til 

 at gaa paa denne Maade. Men Katten, Hunden, Ræven o. s. v. 

 efterlader saaledes stillede Spor.« Da Fodsporet imidlertid efter 

 sin Form absolut hidrører fra et Krybdyr, maa delte have løbet 

 saaledes, som i Lul Is Genbildning af Stegomns longipes. 



Fig. 202. A Den letfodede Øgle fra Holyoke, Podokesanrns holyokensis, efter 

 Fotografi af R S. Lulls plastiske Genbildning af dens Ydre. B Fodspor fra 

 Connecticutdalens Triaslag af R. S. Lull henført til Podokesaiirus. Taaknoglerne 

 er indtegnede for at vise Taaballernes Stilling i Forhold til disse. Tallene an- 

 angiver Tæerne. 



For Dyr med en saadan Gangart ligger det nær at forøge 

 Hurtigheden ved at rejse Forkroppen og at fortsætte Løbet paa 

 to Ben. Vi saa jo af Fig. 70-71, at dette kunde gøres af Nutids- 

 øgler, hvis Baglemmer ikke sidder saa hensigtsmæssigt for to- 

 benet Løb, som Aneøglernes gjorde. 



Imidlertid er den letfodede Øgle fra Holyoke (Fig. 202) sam- 

 tidig med Stegomns, og de Fodspor, som R. S. Lull henfører til 

 Podokesanrns, er i de samme Lag, paa samme Steder og i samme 

 Horisont som Fodsporene af Stegomns. De Aneøgler, hvorfra 

 Podokesanrns stammer, maa altsaa paa et langt tidligere Tids- 

 punkt i Trias eller maaske allerede i Permtiden have haft en 

 lignende Benstilling som Stegomns, og man kan derfor ikke 

 undres over, at Ornithosnchns og Enparkeria, der vistnok ogsaa 

 er omtrent samtidige med Stegomns, har paabegyndt det tobenede 

 Løb. De maa stamme fra stegomuslignende Former fra Begyn- 

 delsen af Trias. 



