114 



I Fig. 203 har jeg tegnet Skelettet af Ornithosachus op i en 

 saadan løbende Stilling. Derefter kunde Dyrets Omrids tilføjes 

 samt en plastisk Model formes, og i Fig. 204 ser vi da denne 

 Fugleøgle saaledes, som den maa antages at have bevæget sig i 

 levende Live. Af Skælklædningen (Fig. 203, S) er bevaret to Ræk- 

 ker Plader langs ned ad Ryg og Ha e; de er 12 — 15 mm lange 

 og ligger med deres Længdeakse forfra bagtil. Fra denne Akse 

 gaar der tydelige Ribber ud til Siderne, saa de forebilder næsten 

 Billedet af en Fjer; man behøver blot at tænke sig Ribberne 

 forlængede ud over Skællets Rand. Hos Euparkeria var Skæl- 

 lene dobbelt saa lange som brede, saa de kom næsten Fjerfor- 

 men endnu nærmere. Ornithosuchus havde en Længde af c. 

 103 cm; Euparkeria vistnok omkring 65 cm, Scleromochhis var 

 kun c. 24 cm lang. 



Ogsaa i Fugleøglens Ydre fremtræder det med stor Tydelig- 

 hed, hvor lidet særpræget den er; kun de ret korte Tæer, den 

 noget længere Mellemfod og Benenes Stilling viser Afvigelsen fra 

 den almindelige Krybdyrtype. Men det spidse Hoved er meget 

 fugleagtigt (se ogsaa Fig. 88, 4), den er let i sin Form og Be- 

 vægelighed, saaledes som vi maa vente det af en Fugleane; man 

 behøver blot at sammenligne med den tunge og klodsede Dolk- 

 finger (Fig. 55), som kun en ren Misforstaaelse af Afstamningens 

 Grundregler har kunnet anbringe mellem Fuglenes Forfædre. 



Overgangen fra en saadan Fugleøgle til Fuglene maa være 

 fremkommen ved Forlængelse af Baglemmet, navnlig Mellem- 

 foden, af Forlemmet, navnlig Haanden, og af Halsen samt en 

 Forkortning af Halen. Desuden ved Hovedskallens og Bære- 

 knoglens Omformning .samt ved Tabet af de nedre Torntappe 

 paa Halehvirvlerne. En Del af disse Forandringer er allerede 

 indtraadt hos Aneøglen Scleromochlus (Fig. 205); ogsaa dens Bære- 

 knogle (pubis) har en Svajning bagud ligesom hos de to Fugle- 

 øgler. Den indtog, som vi alt har set, rimeligvis en Sideslilling 

 paa Vejen mod Flyveøglerne. Dens Lemmer var stærkt for- 

 længede, særlig Baglemmet med den lange Mellemfod; og selv 

 om Haanden ikke deltager i Forlængelsen, saa har hele Ske- 

 lettet alligevel den Betydning for vort Æmne, at det viser os en 

 af de mange Udviklingsmuligheder, som Aneøglernes Orden rum- 

 mede. Som tidligere antydet er nemlig rimeligvis baade Flyve- 

 øgler, Fugle, Kæmpeøgler, Phytosaurier og Krokodiller udgaaet 

 derfra. Aneøglernes Gruppe synes at have været det største Ud- 



