123 



tionen med Lethed klare ogsaa denne Hindring. For Pladsens 

 Skyld har jeg kun tegnet en eneste Mellemform (Fig. 210 C), den 

 der ligger lige midt imellem 

 Oldfugl og Fugleøgle, og det 

 fundne Resultat bliver da Før- 

 fuglens Forlem. Naar jeg har 

 tilføjet Haandrodsknoglerne, er 

 det naturligvis en Vilkaarlig- 

 hed; thi disse er baade hos 

 Fugleane og Oldfugl for man- 

 gelfuldt bevarede til at kunne 

 benjites i Genbildningen ; men 

 som vi saa i tredje Afsnit, kan 

 der findes indtil syv Haand- 

 rodsknogler hos Fuglefostret, 

 løvrigt synes dette Forlem at 

 passe godt til en Før fugl. 



Ved at sammenligne med 

 de to Kæmpeøgleforlemmer i 

 Fig. 198 vil man se, at det vel 

 nærmer sig noget til disse — 

 hvad man jo ogsaa maatte 

 vente — men at det dog har 

 et eget harmonisk Præg baade 

 i Forholdene mellem Overarm, 

 Underarm og Haand, og tillige 

 ved ikke at vise noget af den 



Grtv 



J9/5 



Fig. 208. Resultatet af Genbildningen i 

 Fig. 207. 



Særprægning af første Finger, 

 som vi ser i Fig. 198 C. Fjerde 

 og femte Finger er stærkt paa 

 Vej til at svinde helt. 



Som Udgangspunkt for vor Genbildning af Bækkenet har jeg 

 benyttet Euparkerias, nærmest fordi Bæreknoglen her er lidt 

 mere bagudrettet end hos Ornithosuchus. Ved at betragte Fig. 

 211 vil Læseren næppe have nogen Vanskelighed ved at forstaa 

 Konstruktionen uden nærmere Forklaring. 



Her er det ikke Oldfuglens Bækken, der er kvadreret, som i 

 Fig. 207, thi det synes mig naturligst altid at kvadrere det ældste 

 af de to Skeletdele. Uagtet det endelige Resultat naturligvis bli- 

 ver det samme, selv om jeg begyndte med at kvadrere det yngste 



9* 



