130 



der er omlrent samtidig med Oldfuglen; C maa blive Førfuglens 

 Kranium. 



De faa her fremstillede Mellemformer viser de ganske jævne 

 Overgange mellem Krybdyr og Fugl, og naar man tænker paa 

 de Millioner af Mellemstadier, der i Virkeligheden har været, vil 

 man kunne forslaa, at hvis vi af disse havde to lige efter hin- 

 anden følgende for os, vilde vort Øje saa at sige slet ingen For- 

 skel kunne opdage imellem dem. 



Særlig Interesse frembyder en Sammenligning mellem E og 

 Oldfuglens Kranium (Fig. 190 D). Allerede i første Afsnit blev 

 det S. O fremhævet, at Partiet over Øjet i det sidste maatte være 

 for højt og næppe svarede til Virkeligheden; her ses det samme 

 endnu mere tydeligt, naar vi betragter E ved Siden af. Ogsaa 

 det puklede Pandeparti mellem Øje og Præorbitalaabning maa 

 være forkert. Som tidligere fremhævet kan Taarebenets (L) For- 

 bindelse med Mx heller ikke være rigtig, idet de tilsjaieladende 

 Sømme mellem Knoglerne maa være Brudlinjer. Der ses jo iøv- 

 rigt heller ingen andre Sømme i Oldfuglens Kranium. Det Ben, 

 som Dames anser for Ledbenet {qiiadratum, Qj i Fig. 3 B), svarer 

 hverken i F'orm eller Beliggenhed til Ledbenct i Fig. 212 E. Jeg 

 vil anse det for mest sandsynligt, at Partiet bagved Øjet har lig- 

 net det, vi ser i E. løvrigt synes hele Karakteren af de to Kra- 

 nier at være temmelig ens; det er kun i Enkeltheder, de afviger, 

 og de fleste af disse Afvigelser skyldes efter min Mening dels 

 det line Kraniums Sammentrykning og Mangelfuldhed, dels urig- 

 tig Tydning. Næ\sehullet har hos Oldfuglen en noget lignende 

 Form som i E, men den paafaldende smalle Benbro mellem 

 dets bagerste Spids og Præorbitalaabningen ser ikke meget sand- 

 synlig ud. Nu maa man naturligvis ogsaa huske paa, at Old- 

 fuglen sikkert ikke har været den eneste Fugl i Juratiden ; hvis 

 vort Øje var i Stand til at gennemtrænge Tidsafstanden, vilde 

 det møde en stor Mangfoldighed af Fuglearter. 



Enhver Ornitolog burde have Blik for Benbygning, thi Fugle- 

 kraniet er i sin henrivende Formning en ganske ejendommelig 

 Skønhedsaabenbaring. Det kan minde om en japansk Netsuké, 

 et udskaaret Raffinement i Ben. Men det er dog alligevel langt 

 smukkere end en saadan, idet enhver af de fine Knogler har 

 sin særlige lille Historie at fortælle os, hvorledes den er bleven 

 til, er præget af Brugen gennem Aartusinder og har indordnet 

 sig under Helheden. 



