132 



Paleontology, No. 25, December 1915«. Han viser deri, i hvor 

 høj Grad Kridtlommens Hovedskal ligner en Nutidsloms og slut- 

 ter med følgende Ord: »Denne Artikel vil en Gang for alle bringe 

 Palæontologen ud af den Vildfarelse, at der er nogensomhelst 

 Karakteroverensstemmelse mellem Kraniet af en Struds og af 

 Hesperornisa. 



Saa har vi da kun Undersiden af Oldfuglekraniet at haabe 

 paa, hvis denne nogensinde skulde blive fundet. Indtil da maa 

 vi nøjes med at naa til det omtrentlige ved Konstruktion. Jeg 

 har udført en saadan, men ikke afbildet den af Mangel paa 

 Plads; Resultatet ses i Fig. 212 II, og skulde svare nøjagtigt til 

 Kraniet E. Denne Underside viser tydelige Træk baade fra Kryb- 

 dyret og Fuglen. Den er i flere Henseender meget krybdyragtig, 

 og hvis vi tilføjede et Transversum mellem Pt og Forbindelsen 

 af J med Mx, vilde den blive det helt. Paa den anden Side 

 minder Linjen Q-Pt-Pa stærkt om Fuglen og peger mod den 

 større Bevægelighed af disse Dele, som senere vil indtræde. Vi 

 ser ogsaa af Profilbilledet E, at J er paa Vej til at slippe den 

 faste Forbindelse med Po og L, men Bevægeligheden af Over- 

 næbbet maa dog have været ret indskrænket. I Førfuglens Kra- 

 nium findes endnu Rester af Transversum. 



Fig. 212 I viser en Genbildning af Kraniet Es Overside. Selve 

 Hjærnekassen er HUe og øvre Tindingehul stort. Ligheder og 

 Forskelligheder vil ses ved Sammenligning med Fig. 193. Idet 

 vi saaledes har genbildet dette Kranium set fra tre Sider, kunde 

 det modelleres, og vi vilde derved faa et fuldt og plastisk Indtryk 

 af dets Udseende. For at undgaa Misforstaaelser har jeg i Bil- 

 ledunderskrifterne til alle disse Genbildninger udtrykkelig frem- 

 hævet, at disse Skeletdele ikke er jord fundne — endnu. 



Efter ved Konstruktion at have genbildet alle Enkeltheder i 

 Førfuglens Skelet er vi endelig naaet til det attraaede Maal, idet 

 vi nu kan sammenstille disse til en Helhed (Fig. 213) og derigen- 

 nem danne os en klar og tydelig Forestilling om, hvorledes denne 

 Mellemform maa have set ud. 



Skelettet indtager en Midtstilling mellem Fugleøglens og Old- 

 fuglens, idet de enkelte Deles Længdemaal staar midt imellem 

 Maalene af de tilsvarende Skeletdele hos disse to. Det gør et 

 harmonisk og velproportioneret Indtryk, og ved Sammenligning 

 med Fugleøglens Skelet i Fig. 203 bliver dets Tilnærmelse til 

 P'uglekarakteren meget iøjnefaldende. At det alligevel endnu er 



