136 



ved dens endnu krybdyragtige Udseende er fremtrædende, samt 

 to andre, der fra Træerne i Faldskærmsflugt glider ned mod 

 .lorden. Navnlig den længst til højre, som ses i stærkest For- 

 kortning, gør et ret fugleagtigt Indtryk. 



Vi lægger her Mærke til, at Dyret under Glideflugten holder 

 Baglemmerne bagud ind til Kroppen og Halen og ikke ud til 

 Siderne, saaledes som Faldskærmsdyrene i F'ig. 108. Med tem- 

 melig stor Sikkerhed kan det nemlig siges, at dette maa have 

 været Tilfældet, thi hvis Førfuglen havde stillet sine Baglemmer 

 ud til Siden, da vilde der efter al Rimelighed have udviklet sig 

 en Faldhud mellem For- og Baglemmer, og Dyrets Efterkom- 

 mere vilde aldrig være bleven til Fugle. Desuden saa vi jo, at 

 allerede hos Stegomus var Lemmernes Stilling ikke mere ud- 

 præget krybdyragtig, og gennem Fugleøgler og Førfugl er Bag- 

 lemmernes Stilling bleven det endnu mindre, efterhaanden som 

 disse afpassedes efter den tobenede Gangart. Det er altsaa 

 netop disse særprægede Baglemmer, der har gjort, at 

 kun Forlemmerne og Halen benyttedes til at øge Luft - 

 modstanden under Svævefaldet, og som frembragte 

 denne helt nye Dyreform med Armflugt. Og det er 

 Flyveøglernes svage og mere krybdyragtige Baglemmer, der har 

 gjort disse Dyr til Faldhudssvævere tiltrods for, at deres Krop i 

 flere Retninger fik et fugleagtigt Præg. 



Man maa nu ikke tænke sig, at Dragningen fra Krybdyret 

 mod Fuglen kun er foregaaet ad en enkelt Linje. Naturen er 

 rig og mangfoldig, og vi har i de forskellige Dyreklasser en 

 Mængde Eksempler paa, at der ved Siden af de enkelte Stam- 

 mer, der naar op til Nutiden, ogsaa fremstod en Mangfoldighed 

 af andre, som mer eller mindre hurtigt uddøde igen. Saaledes 

 har det sikkert ogsaa været indenfor det lille Udsnit af Dyre- 

 livet, som beskæftiger os her. Der er uden Tvivl gjort mange 

 forgæves Forsøg i Retning af Fuglekarakteren, men alle disse 

 har kun naaet et Stykke hen ad Vejen; visse Mangler eller Svag- 

 heder har bragt disse Stammer til at bukke under i Kappestri- 

 den med den bedst udrustede, den eneste, der endelig opnaaede 

 at blive til Fugl. 



Ja, saa er der ikke mere. — Vi er naaet igennem »vor nu- 

 værende Viden om Fuglenes Afstamning.« 



Lad os dog som en Afslutning ganske kort gentage de Re- 

 sultater, vi er kommet til: 



