191 



KVÆKERFINKERNES (FRINGILLA MONTI- 



FRINGILLA) MILLIONINDVANDRING I SKAANE 



I VINTEREN 1915-16. 



AF 



HUGO GRANVIK. 



Den store Indvandring af Kvækerfinker, som i December 1915 

 fandt Sted i Skaane, tildrog sig den Gang stor Opmærksomhed. 

 I Mands Minde havde man aldrig set eller hørt Tale om et 

 saadant Skuespil, og det maatte derfor ganske naturligt vække 

 Interesse, først og fremmest hos Ornithologer og Naturvenner, 

 men ogsaa hos Befolkningen paa den Egn, hvor disse Milhoner 

 af Kvækerfinker saa lang Tid holdt til. Inden jeg gaar nærmere 

 ind paa mit Emne, anser jeg det for hensigtsmæssigt først med 

 nogle faa Ord at berette om Kvækerfinkens Udbredelse og Op- 

 holdssteder, dens Forhold som Trækfugl, dens Træktider osv. 



Kvækerfinkens Udbredelse i Sverig er hovedsagelig ind- 

 skrænket til Skovene i Landets nordlige Del. I Reglen træffer 

 man den Foraar og Efteraar i de sydlige Landsdele paa dens 

 direkte Træk. Den er jo Trækfugl og tilbringer i Almindelighed 

 Vinteren i Tyskland, Frankrig, Danmark og andre Dele af Mel- 

 lenreuropa. Det hænder, at et og andet Par bliver paa Over- 

 vintringspladsen; saaledes er den funden ynglende i Thiiringer- 

 wald og enkelte Gange i Danmark. — Foruden i det nordlige 

 Sverig forekommer den ogsaa i Norge over saa godt som hele 

 Landet, dog mest paa Bjærgene, samt i de nordlige Dele af 

 Finland, Rusland og Asien. I Danmark træffes den hver Vinter; 

 i enkelte Aar overvintrer den her i mægtige Flokke. 



Allerede midt i September kan man i Skaane se Kvækerne 

 samle sig i store Flokke, i store Bøgeskove og paa Markerne. 

 Oftest begynder dog Efteraarstrækket i den anden Uge af Oktober 

 og vedvarer ind i November, og sædvanlig trækker de bort fra 

 Sverig inden Vinterens Ankomst. I April eller først i Maj vender 

 de tilbage til Skandinavien, flokkevis eller i slørre eller mindre 

 Selskaber. 



Det hænder alligevel undertiden, at Kvækerne ikke følger 

 deres naturlige Drift at drage imod Syd, naar Vinteren nærmer 

 sig. Allerede i tidhgere Tid har man iagttaget, at uhyre Masser 



