192 



har overvinlrel i Sverig. Dette har vist særHge Grunde; i første 

 Række er det sikkert Rigdom af for dem nyttig og tjenHg Fode, 

 som har foranlediget dem til at opgive deres gamle Naturdrift; 

 thi i de fleste Tilfælde er det jo Mangel paa Føde, som driver 

 Fuglene til i de kolde Aarstider at opsøge gunstigere Egne, hvor 

 de har tilstrækkelig Ernæring, men ogsaa andre Faktorer kan 

 sandsynligvis medvirke til. at de ikke foretager deres sædvanlige 

 Vandringer, og jeg skal senere komme tilbage til dette Forhold. 

 Den svenske Naturforsker Professor Sven Nilsson har i sit 

 Værk »Skandinav. Fauna«, 8. Oplag, 1856, p. 506 omtalt, hvor- 

 ledes i Vinteren lcS19 -20 saa utalhge Skarer af Kvækerfinker 

 overvintrede i Skaane, at man aldrig tidligere havde set disse 

 Fugle i saadanne Mængder. Han beretter ogsaa, at de gjorde 

 utrolig Skade, idet de aad Bøgeolden fra de i Skovene uddrevne 

 Svin. Om Aftenen søgte Fuglene sig Hvilepladser i en Naale- 

 skov, og vendte om Morgenen tilbage til Bøgeskoven. Endvidere 

 siger han, at de i Tyskland og Frankrig kun tilbringer Vinteren 

 i Skove, hvor der findes Bøgeolden; følgelig forekommer de ikke 

 hvert Aar i samme Egn. 



A. E. Holmgren meddeler i »Skandinaviens Fugle«, 1867, 

 p. 307, at de i 1819—20 iagttagne Mængder af Kvækerfinker 

 vakte Uro hos Befolkningen, som i dem saa et Varsel om Krig, 

 Pest, Hungersnød og andre Ulykker. Efter at der noget hen i 

 det ny Aar var indtraadt stærk Kulde, drog Fuglene videre, og 

 siden har man aldrig set dem i saa stort Antal. 



Efter disse Indledningsord skal jeg gaa over til at skildre 

 Masseindvandringen i Skaane i Vinteren 1915 — 16. I det nord- 

 vestlige Skaane ligger et Sogn Kågerod, som var Skueplads tor 

 denne enestaaende Naturbegivenhed. Kågerod er en lille By, 

 som østpaa begrændses af store Bøgeskove, medens der hist og 

 her ogsaa findes smaa Naaleskove; en lille Aa løber igennem 

 Byen. 



Naar man i Dagens Løb foretog en Vandring i de nærmest 

 Kågerod liggende Løvskove, forbausedes man visselig over ikke 

 at kunne opdage ret mange Kvækerfinker; ved mine egne Besøg 

 i Egnen saa jeg dem ikke i større Mængde, kun enkelte viste 

 sig. Men tog man Hensyn til, at Fuglene da havde opholdt sig 

 her i et Par Maaneder og i saa utrolige Mængder, er det ganske 

 rimeligt, at de først havde hjemsøgt og tømt for Føde de Skove, 

 som grændsede op til den Granbevoksning, som de lige fra 



