198 



om den Lyd, der fremkommer, naar Dampen slippes ud af et 

 Lokomotiv. De første Aftener i December, da Befolkningen 

 hørte denne Lyd, troede man, at det var Toget, som kom. 

 Skød man et Skud op imellem Fuglene og saaledes skræmmede 

 dem, løftede de alle paa en Gang med et Bulder og Sus, som 

 lignede en fjern Torden. De fløj saa op i tætte Sværme, der 

 saa ud som mørke Skyer, der skjulte den bagved liggende Skov. 

 Forstyrredes de, slog de sig ikke straks til Ro, men satte sig 

 paa .lorden og dækkede den som et brunligt bevægeligt Tæppe. 

 Lidt efter lidt fløj de dog tilbage til deres Grene, hvor de skulde 

 overnatte, og den øredøvende Musik begyndte paany, for ikke 

 at stille af før Mørket og Skumringen bredte sig over Egnen. 



Ved det første Daggry blev der atter Liv i Træerne. Fuglene 

 gjorde sig rede til at begive sig ud paa deres milevide Strejftog 

 efter Føde, og i et Nu forlod de Træerne og forsvandt i mægtige 

 Flokke. Men nu fløj de ikke i et Tog, som de gjorde, da de 

 kom om Aftenen, men lettede alle samtidig og spredte sig ud- 

 over Skovene i adskilte Grupper. 



A. E. Brehm omtaler, at i de Skarer af Kvækere, han har 

 iagttaget, træffes Irisker, Gulspurve, Bogfinker, Grønirisker m. fl., 

 men denne Iagttagelse har jeg i det foreliggende Tilfælde ikke 

 kunnet bekræfte; efter hvad jeg har kunnet se, har det ude- 

 lukkende været Kvækeriinker, som har samlet sig i saa for- 

 bavsende Tal. 



For at kunne konstatere, hvad Fuglene lever af, blev en Del 

 skudt efter deres Ankomst om Aftenen til Nattekvarteret. Alle 

 de skudte var usædvanlige fede og overernærede, og havde saavel 

 Kroen som Maven propfuld af Stumper af Bog i forskellig Stør- 

 relse. Hos et Individ fandt jeg endda et fulstændig helt Bog. 

 I to Tilfælde fandtes foruden Bog ogsaa Frø af Ask; saaledes 

 bekræftes de Iagttagelser, der er gjort af Forstmænd, at Kvækerne 

 undertiden ernærer sig af Askefrø. Da jeg nu vilde skaffe Klarhed 

 over, hvor megen Føde en Kvæker paa denne Tid af Døgnet 

 (Kl. 4V2) havde indtaget, vejede jeg først Kroens Indhold, udtog 

 derefter Maveindholdet, der blev opslemmet, hvorved Smaa- 

 stumperne af Bog adskiltes fra det øvrige Indhold af Sten og 

 Grus; de smaa Stykker Bog lagdes paa et Stykke Filtrerpapir 

 (som jeg først havde vejet) for at tørres nogenlunde, hvorpaa 

 det hele vejedes igen. Trak man saa Filtrerpapirets Vægt fra 

 den sidste Værdi, fik man et Tal, som angav, hvor megen Bog 



