244 



langs Kysten af Veserne. Hvor mange der ligger ude paa Veserne 

 og forsvinder i Klægen, naar Kødet er fortæret af Maager og 

 Krager, faar inan aldrig at vide. Jægerne selv gaar før Gry ud 

 for at fange de anskudte, der er søgt ind til Kysten, og Dren- 

 gene i Nordby gaar tit derned Søndag Morgen for at se, om der 

 endnu skulde være en And, og de kommer ikke sjældent hjem 

 med Fangst. 



Stokænderne jages ogsaa paa Halen og tildels ovre i Klitterne 

 mod Vest; begge Steder sidder Jægeren paa Træk og skyder de 

 Fugle, der i Mørket søger ind til Ferskvandshullerne. Knorte- 

 gæssene jages særlig ved Nordøstsiden af Halen ogsaa i Mørk- 

 ningen paa Træk, men det er Trækket langs Kysten eller paa 

 tværs af Halen, som kommer for nær Kysten, der er Tale om. 

 Endelig er der Regnspoverne; disse skydes ogsaa paa Træk langs 

 Kysten af Halen og omkring Nordøstpynten af Fanø; det sidste 

 Sted skal man grave sig ned og vente, til Tidevandet en pas- 

 sende Tid paa Dagen lukker sig over Søjorden, i det Øjeblik 

 letter nemlig hele Flokken og trækker nord om Fanø for paa 

 Fladerne deroppe at fortsætte Ædegildet og afvente næste Lav- 

 vande for at vende tilbage til Søjorden. 



Jeg nævnte Agerhønsene, som der tidligere har været god Jagt 

 paa. Nu er Forholdet imidlertid det, at der kun er en enkelt 

 Flok tilbage, og det er lutter gamle Fugle; Grunden er Lækatten. 

 Det var jo i sin Tid for en god halv Snes Aar tilbage, at Vand- 

 rotterne dominerede paa Øen, underminerede alle Marker og 

 spiste al Afgrøden ; saa blev der indført en halv Snes Lækatte^ 

 og Rotterne forsvandt, — efter hvad man siger nck ikke engang 

 paa Grund af Lækattene, men udryddet af en Sygdom. Men 

 Lækattene formerede sig og bredte sig utroligt, saa intet var sik- 

 kert for dem. Agerhøns og Lærker og Tamkræet; man kunde 

 møde dem i Smaaflokke, der gik ud for at bjerge med Magt,, 

 hvad de ikke formaaede ved List. Der kom saa en Vandflod 

 (vist 1909), der druknede en Mængde af dem, saa der var faa 

 af dem i de følgende Aar, men nu er de igen ved at tage Over- 

 haand. 



For Ornithologer maa imidlertid, den Tid, da der var saa 

 mange Rotter, have været højst interessant, for der var et rigt Rov- 

 fugleliv; Mængder af Vintermusevaager (Biiteo lagopus), Vandre- 

 falke (Falco peregrimis) og Ugler og vel nok endnu flere levede 

 højt paa Rotterne; Jægerne har fortalt mig, at de i Træktiderne 



