Terrasser og gamle strandlinjer. 33 
me linjesystem. Naar linjerne kunne følges skridt for skridt, 
vil forholdet i saa henseende kunne stille sig klart. Vanske- 
ligere for ikke at sige ugjørligt vil det derimod være at kun- 
ne paavise identiteten af © forskjellig højde liggende linjer, 
saafremt de træde frem helt adskilte gjennem brede sundlgb, 
Alene i det tilfælde at saadanne linjer ligge i paa det nær- 
meste samstemmende højde kan identiteten ansees som godt- 
gjort. 
Et exempel vil godtgjøre, hvor let man i saa henseende 
kan være udsat for at drage falske slutninger og hvor for- 
sigtig man maa være, for ikke her at skulle ledes paa vildspor. 
Som det vil fremgaa af detailbeskrivelsen ligger linjen 
ved Viken mod det ytre af Malangen i en højde af 101’, 
den højeste linje ved Sandviken 113° og og den ved Grep- 
stad i en højde af 123°. Linjesystemerne ere ofte ikke at 
følge i fuldkommen sammenhængende løb gjennem længere 
strækning, idet en og anden kortere eller længere afbrydelse, 
oftest fremkaldt ved transversale indskjæringer, nu og da vil 
kunne træde frem. For den, som i frastand følger et linje- 
system, vil det dog fremtone sig som en i det væsentlige 
sammenløbende linje, idet man paa forhaand drages til at 
knytte brudstykkerne sammen til et hele. Den som fra sjøen 
følger linjerne fra Grepstad ud mod Viken vil, naar der 
ikke gives anledning til nærmere undersøgelse, vere til- 
bøjelig til at forudsætte at de øverste linjer her danne dele 
af et og samme linjesystem. Følger man linjerne, altsaa ikke 
mere skridtvis, men maaling først foretages ved Viken, der- 
paa ved Sandviken og endelig ved Grepstad, saa vil man 
her finde en stadig stigning fra kysten indover, og man 
maatte da utvivlsomt føres hen til en lignende slutning, som 
den Bravais har uddraget for Hammerfest-Alten-linjen. Nær- 
mere undersøgelser ville imidlertid paa det klareste godt- 
gjøre at forholdet her i virkeligheden er et helt andet, 
Som det vil fremgaa af den skematiske Oversigt træder 
