Terrasser og gamle strandlinjer. 35 
lig afsatte i forskjellige niveauer. Efter maalingerne ligger 
saaledes Moviklinjen noget højere end Kvalølinjen og Grøt- 
sundslinjen, men dog ikke mere afvigende, end at der dog 
— under visse forudsætninger — kunde være mulighed for 
at de kunde være at henføre til et og samme linjesystem. 
I saa henseende skal her kunne fremholdes at det indre stød- 
trin efter strandlinjen langs Kvaløens sydlige og østlige side 
i regelen viser en langt større højde end det langs efter Mo- 
viklinjen. Her synes den mulighed ikke ganske at kunne af- 
vises at strandlinjedannelsen her tildels har været samtidig, 
men at dannelsesprocessen langs efter Kvaløen endnu en tid 
har været i virksomhed, efter at den allerede var afsluttet 
langs Tromsøsundet. I saa tilfælde er det heller ikke her 
nødvendigt at fæste sig ved uligeartede stigningsforholde af 
den faste landgrund. En saadan slutning kunde nemlig og- 
saa bygges paa en forudsætning om at strandlinjedannelsen 
er foregaaet under landets jevne og langsomme stigning og 
at vdgravningsprocessen derunder er paabegyndt langs efter 
stødtrimets øverste kant. 
Naar strandlinjer paavises at ligge i forskjellig højde 
over den nuværende havstand, vil der imidlertid paa forhaand 
altid snarest være grund til at opstille dem som af hinanden 
uafhængige, medmindre der i det enkelte tilfælde maatte fo- 
religge mere direkte vidnesbyrd for at de i virkeligheden ere 
at knytte sammen som led under et og samme linjesystem. 
For Bravais paastand — at strandlinjerne i retning fra 
kysten indad ikke ligge horisontale men derimod vise en sta- 
dig stigning — foreligger der saaledes indtil nu intetsom- 
helst mere ligefremt bevis. Tvertimod synes alt med tem- 
melig bestemthed at pege i den retning at ovennævnte slut- 
ning har været bygget paa ufuldstændige og skjevt fortolke- 
de aflæsninger. 
Og dog er Bravais slutning i en retnig at tillægge en 
vis berettigelse. 
