Terrasser og gamle strandlinjer. 37 
I saa henseende kan sagen i det væsentlige antages at 
være udredet for de førstes vedkommende. I et tidligere 
offentliggjort indlæg ,Terrassdannelser og gamle strandlinjer, 
andet bidrag**) har dette spørgsmaal været nærmere omhand- 
let, og de aflæsninger, jeg senere har haft anledning til at 
gjøre, har yderligere bestyrket den opfatning, som der er 
bleven gjort gjældende. Der er saaledes navnlig bleven 
fremholdt, hvorledes tilstedeværelsen af terrassetrinets stejle 
endeflade (det lavere stødtrin) oftest er afhængig af, hvor- 
vidt materialet for terrassen dannes enten af ler eller af 
grovere og fimere sand.. I første tilfælde vil betingelsen være 
tilstede for dannelsen af et stærkere udpræget stødtrin — i 
sidste tilfælde vil dette derimod gaa over i et langsomt sti- 
gende skraaplan. De saa hyppige vexlinger, der i saa hen- 
seende kan være at følge efter en og samme linje, finder 
saaledes sin naturlige forklaring i det forhaandenværende 
materiales uligeartede beskaffenhed. Samtidig bør dog frem- 
holdes at dannelsen af et stejlere stødtrin paa sine steder 
dog ogsaa kan være et resultat af sjøens udgravninger langs 
efter et af alluvialmasser bygget underland. 
Helt anderledes stiller forholdet sig i saa henseende med 
hensyn til spørgsmaalet om dei fast berg indgravede strand- 
linjer. Her er det aabenbart at der endnu mangler nødven- 
dige forudsætninger for herom at kunne drage fuldt beretti- 
gede slutninger. 
I saa henseende skal dog foreløbig fremholdes at der 
synes at maatte være al sandsynlighed for at de maa være 
dannede inden det egentlige strandbelte. Den fuldstændige 
sammenløben af strandlinjer med terrassetrin, hvor linjerne 
afbrydes ved transversale dalindskjæringer, og endvidere 
strandlinjernes milevide horisontale løb ere forholde, der 
gende skrift „Über ehemalige Strandlinien in anstehendem Fels in 
Norwegen* von Dr. Richard Lehmann Halle a/S 1879. 
*) Arch, for Math. og Naturv. IV B. Kr, 1879 
