44 Karl Pettersen, 
anden trinflade — her altsaa til en højde af omkring 100° 
over den nuværende havstand — fra fodpunktet op til øver- 
ste kant er oversaaet med smaa rullestene, der ganske bæ- 
rer strandstenenes ejendommelige særpræg. Dette forhold 
vil neppe kunne forklares anderledes end under forudsætningen 
om en jevn og langsom stigning af stødtrinet. Gjennem Kvar- 
tærtiden maa der som tidligere fremholdt efter al sandsynlighed 
i det hele og store have raadet temmelig ensartede stignings- 
forholde ikke alene over de her omhandlede strøg, men 
fremdeles ogsaa ud over langt videre omraader. For disse 
strøgs vedkommende vil der saaledes her foreligge vidnes- 
byrd for landgrundens jevne og langsomme stigning i forhold 
til havfladen mindst til en højde af omkring 100’ (30 m.) 
over den nuværende havlinje. 
Men hertil kommer endnu et andet forhold, der muligens 
kunde tyde hen paa at den langsomme og jevne niveaufor- 
andring kan blive at trække op til end større højde 
I en nylig offentliggjort afhandling*) omhandles korteli- 
gen, hvorledes der hyppigt over de stejle til lodrette berg- 
vægge sees en ejendommelig firnisartet hinde af fedtagtig 
glans. Dette hindeagtige belæg, der efter stenens grundfarve 
snart kan være lysere snart mørkere, taber for blæserøret 
let sin fedtagtige glans ug gaar samtidig over til et hvidt 
porøst overdrag. Hinden maa saaledes aabenbart indeholde 
bestanddele, der let lade sig forflygtige. Der antages saale- 
des at være grund til at forudsætte at den maattte være 
fremgaaet gjennem fremmede stoffers indvirkning paa dag- 
fladen og at dannelsesprocessen nærmest kunde være at hen- 
føre til en tid, da berget enduu laa udsat for havvandets 
indvirkning. 
For i saa henseende om muligt at komme sagen nær- 
*) ,Skuringsmeerker i det nuværende strandbelte*, Tromsø Museums 
Aarsh. II, 
