Terrasser og gamle strandlinjer. 45 
mere paa spor undersggtes først forholdene inden den nuvæ- 
rende litoralzone fra laveste vandstandslinje opover. 
Efter den sydvestlige side af Tromsøen bygges fjeldgrun- 
den af glimmerskifer i hyppig vexling med krystallinisk kalk- 
sten og en amfibolitisk granatrig hyppig eklogitartet bergart. 
I de laveste partier af littoralzonen, der tæt var overdækket 
med Alger med sine stængler og blade, fandtes denne amfi- 
bolitiske sten tildels dækket med et mere løst overdrag. 
Algerne indvirke her gjensynligt destruerende paa stenens 
ydre hud, denne bliver porøs og gaar tildels over til et tyndt 
belæg af sandagtig grus. Paa andre steder, hvor stenen 
fandtes fri for algebedækningerne, viste den en jevnere om 
end ikke glat overflade. Denne traadte frem med en ejen- 
dommelig brunlig farve og og fandtes rigt overdækket med 
hvide serpula. I de øvre partier af tangbeltet viste derimod 
den mørke amfibolitiske bergart sig hyppig under tangbedæk- 
ningerne overdraget med en mørk, sortagtig grøn hinde 
af en fedtagtig glans. For blæserøret brænder denne sig med 
lethed hvid. Den er stærkt jernholdig. Fra tangbeltet sky- 
der berget sig under langsom skraaning op over højeste vand- 
standslinje og her vil det hindeagtige belæg ikke længer være 
at paavise over den amfibolitiske bergarts dagflade. 
Den krystalliniske kalksten viser intetsteds tegn til lig- 
nende hindebelæg. I de laveste partier af tangbeltet er kalk- 
stenen derimod stærkt belagt med et grusagtigt overdrag, 
fremgaaet af de forskjellige kræfter, der her virke destrue- 
rende over stenens overflade.*) 
Over glimmerskiferens overflade er der derimod i saa 
henseende ikke at spore mere særlig fremtrædende indvirk- 
ninger. 
Den nordlige del af Tromsøen bygges af en paa det 
*) Cfr. ovennævnte afhandling ,Skuringsfænomener i det nuværende 
strandbelte*. 
