Terrasser og gamle strandlinjer. 47 
over den nordlige del af Tromsøen. Op i en højde af noget 
over 1100’ (350 m.) afsluttes dalen som en ret udpræget 
botten-dal. Langs dalens vestlige side skyder det nøgne 
berg hyppig frem i stejle bergvægge. Disse undersøgtes i 
en højde af omkring 1200’ (380 m.) over havfladen. Den 
syenitartede bergart fandtes her paa sine steder at træde 
frem med mere afglattede flader, der tildels synes at minde 
om det firnisagtige belæg i de lavere niveauer. Bergvæg- 
gene opefter Krogelvdalen viste imidlertid herunder en langt 
svagere glans end tilfældet er langs de gamle strandlinjer. 
Glansen var tillige mere glasagtig og ingenlunde fedtagtig. 
Heller ikke vil der her kunne være tale om noget stærkere 
fremtrædende mere selvstændigt overdrag, idet afglatningen 
her alene synes at berøre stenens yderste hud. For blæse- 
røret viste dette overdrag heller ikke samme forhold som 
ovenomhandlede firnisagtige belæg. Det gaar nemlig ikke 
over til det hvide porøse overdrag men holder sig uforan- 
dret mod blæserørsflammens paavirkning Der synes saale- 
des ikke at skulle være nogen grund til at sammenstille for- 
holdet op efter Krogelvdalen med det, der træder frem langs 
efter de gamle strandlinjer. 
Af hvad der saaledes her er fremholdt vil det sees 
1) at det firnisagtige belæg kan dannes i litoralzonens 
tangbelte og at det der maa være fremgaaet som et 
resultat af forskjellige organiske kemiske og mekaniske 
kræfters indvirkning paa bergets overflade 
2) at det over den nuværende havflade alene vil være at 
paavise i stejle til lodretstaaende bergvægge og at det 
derunder navnligen træder frem over dagfladerne af de 
gamle strandlinjers stødtrin 
3) og at det derimod aldrig vil være at paavise over de 
mere sagte stigende bergskraaninger, hvor ydre kræfter 
synligen øve en langt stærkere destruerende indvirkning 
