54 J. Sparre Schneider. 
amt, er først bestemt og klart fremstillet af professor G. O. 
Sars i en opsats i Tromsø museums aarshefte no. % pag. 
58—64, hvori grænserne fastsættes mellem den boreale og 
arktiske fauna, paa den ene side for kystliniens vedkommende, 
hvor Nordkap danner et temmelig tydeligt, grænseskjel og 
paa den anden for de indre fjordarmes, hvor den arktiske 
faunas sydgrænse bliver at sætte ved polarcirkelen eller vel 
endnu sydligere, idet imidlertid nøiere undersøgelser mangler 
i de sydligste dele af Nordlands amt. Denne lov gjælder 
ogsaa delvis men med betydelige modifikationer for landfau- 
naens, her insekternes vedkommende, høiden over havet spil- 
ler dog en langt større rolle, er en langt vægtigere faktor 
i bestemmelsen afinsekternes udbredelse end den indflydelse, 
som dybden udøver paa sødyrenes verden. Rummet tillader 
mig imidlertid ikke her at gaa ind paa nærmere redegjørel- 
ser, heller ikke er undersøgelserne saa udtømmend> og de 
foreliggende fakta saa mange og saa klare, at en nøiere 
bearbeidelse deraf vil være synderlig frugtbringende efter 
det standpunkt, hvorpaa vort kjendskab til den arktiske 
insektfauna fortiden befinder sig. Hensigten med denne 
lille opsats er derfor kun at redegjøre for resultaterne af en 
kortvarig entomologisk udflugt til Bejern og Grote i sidste 
halvdel af Juli i det forløbne aar som bidrag til en senere 
mere indgaaende fremstilling af sommerfuglenes udbredelse i 
det arktiske Norge. 
Kun et par punkter af det vidtstrakte Nordlands amt 
har hidtil, og det kun meget mangelfuldt, været undersøgt 
i lepidopterologisk henseende, nemlig først Ofoten, hvor prof. 
Zetterstedt i 1823 samlede paa et par steder (og jeg selv 
nogle dage omkring Fagernæs August 1879), dernæst Bodø, 
hvor saavel de tyske forskere Dr. Staudinger og Dr. Wocke 
som Schøyen har benyttet den korte tid, dampskibene her 
ligger over, til et besøg paa den store Bodø-myr, og endelig 
Saltdalen, hvorfra haves nogle optegnelser af pastor Sommer- 
