Lepidopterologiske bidrag. 61 
af det tynde dække af muldjord og mose, der dækker det 
underliggende skjælsand- og rullestenslag. 
Naar man fra dampskibet ser den tilsyneladende saa 
nøgne og ugjestmilde holme, skulde man vanskelig tro, at 
her paa blomstersmykkede enge rører sig et insektliv saa 
riet og broget, som nogetsteds i de arktiske egne, ligesom 
stedet synes lidet skikket til at beboes af andre væsener end 
de tusinder af skrigende søfugle, der lever høit paa bekost- 
ning af den store Vestfjords vrimlende undersøiske dyrverden. 
Men gaar man paa land, forandres landskabet som ved et 
trylleslag af en venlig fé: Man ser en med stor flid og 
bekostning anlagt have, hvor hyld, ask og løn, høie nok til 
at yde skygge for en brændende sommersol, minder en om 
sydligere bredder, hver tomme dyrkbart jordsmon paa de 
lange smale sletter bærer ager og eng saa tæt og svær som 
paa noget mønsterbrug, smaa asp og rogn skyder op af hver 
fjeldsprække, og de gjæstfrie beboere, der venlig aabner sit 
rummelige og komfortabte hus for den reisende, færdes her 
med naturomgivelser for gie, saa storslagne og samtidig saa 
yndefulde, at de tør maale sig med hvilketsomhelst af de 
for sin skjønhed søgte punkter langs Nordlands kyst. Dette 
er Grøtø ved sommertid; om vinteren naar havet gaar med 
„braat og brand“, tør det vel vende en anden og mindre 
tiltrækkende side ud, dog er vinteren forholdsvis mild med 
lidet sne og vaaren indfinder sig tidligt. 
Allerede for 2 aar tilbage havde jeg fra en paa Grote 
bosat dame, fru Nanna Gylche, modtaget endel insekter, 
hovedsagelig Lepidoptera, hvoriblandt var flere arter, der 
vakte min høieste opmerksomhed; næsten gaadefuld syntes 
mig den hyppige forekomst af Zygena filipendule, ligesom 
ogsaa Agrotis lucernea og Hadena lateritia var fund af me- 
gen interesse. Let forklarlig var derfor den forventning, 
hvormed jeg foretog den første ekskursion paa Grøtøs enge, 
og udfaldet overtraf langt mine dristigste forhaabninger, idet 
