Terrasser og gamle strandlinjer. 31 
tigere og mere omfattende undersøgelser, forinden dette 
spørgsmaal endeligen kunde blive besvaret. 
Under mine undersøgelser i sidste sommer har jeg natur- 
ligvis haft min opmærksomhed stadig rettet paa dette punkt. 
Jeg skylder ogsaa i saa henseende at fremholde at jeg — 
trods det at jeg gik til disse undersøgelser med en personlig 
stærkt fæstnet overbevisning i modsat retning — dog oftere 
følte mig ikke lidet tilskyndet til at tillægge Bravais slutning 
en mere reel berettigelse. Gjennem nivellementet fremgik 
det saaledes at følgende linjesystemer, hvis absolute højde 
over havfladen dog ikke varierer mere end at jeg tidligere i 
støtte af baremeter-aflæsninger henførte dem til nogenlunde 
samme niveau, dog i virkeligheden viste en stigning i retning 
fra vest mod øst. Ved Grepstad ligger linjen i en hojde af 
123’, ved Sletnes (Finland) paa Kvaløens østside af 125’, ved 
Bredviken paa Tromsøen 129", ved Moviken paa den østlige 
side af Tromsø-sundet i en højde af 134 til 136”. Paa Reng 
fandtes linjen langs øens vestlige side efter Langsund at 
ligge i en højde af 118’ derimod langs gens østlige side mod 
Grøtsund i en højde af 124. Det vil fremdeles af den ske- 
matiske oversigt sees at de lavest liggende 1 fast berg ind- 
gravede strandlinjedannelser optræde længst mod vest, eller 
at strandlinjedannelsen i det hele har en tendents til at 
trække sig ned i lavere og lavere niveauer, jo længere man 
naar frem mod vest. Forsaavidt disse i forskjellige niveauer 
liggende linjer skulde danne dele afet og samme linjesystem, 
vilde det være aabenbart at her forelaa en stigning fra ky- 
sten ind ad om end efter en langt lavere maalestok end den, 
der af Bravais er opgivet for Hammerfest-Alten-linjens ved- 
kommende. 
Nærmere undersøgelser vil dog gjøre det indlysende at 
forholdet her i virkeligheden ikke vil kunne tjene til støtte 
for Bravais slutning. 
Ser man saaledes hen til den saa stærkt udprægede 
