Terrasser og gamle strandlinjer. 5 
der det jo heller ikke den absolute højdebestemmelse som 
mere det indbyrdes højdeforhold. Idet maalingerne overalt 
udføres efter en ensartet regel, maa man her i det hele og 
store kunne forudsætte ret tilfredsstillende og brugbare re- 
sultater. Med hensyn til den absolute højdebestemmelse vil 
forskjellen fra det sande heller ikke i og for sig her kunne 
blive saa betydelig, at det i nogen væsentlig grad skulde 
kunne indvirke paa opfatningen af det virkelige forhold. 
Vi skulle nu gaa over til en nærmere fremlæggen af de 
gjorte aflesninger. Forelgbig skal bemærkes at linjesyste- 
merne paa det medfølgende kart ville findes optrukne med 
tilføjelse af de tilsvarende højder over midlere havstand. De 
profiler, hvorefter nivellementet paa ethvert sted er udført, 
ere paa samme angivne ved linjer, der skjære linjesystemer- 
ne under rette vinkler. Disse linjer ere betegnede med tal, 
der svare til figurerne paa profiltavlen, forsaavidt profilet der 
er afsat, ligesom ogsaa til de fortløbende numere under de- 
tailbeskrivelsen. 
1. Ansnes (fig. 1). 
Her optræder to paa hinanden følgende trin. I dette 
system optræder den laveste trinflade t, som en oftest tem- 
melig bred, græsklædt sagte skraanende flade, der spænder 
sig om nesset og er at følge et godt stykke østover til hen- 
imod Brokskar. Paa sine steder kan trinfladen skraane ned 
mod den nuværende strandlinje efter et mere jevnt sammen- 
hængende løb, — paa andre steder afsluttes den derimod 
udad ved et stejlere stødtrin s,, der paa ridset findes betegnet 
ved en punkteret linje. Trinfladen t, kan variere ganske 
betydelig i brede. Paa sine steder kan breden gaa ned til 
henimod et par meter, gaa andre steder kan den naa op til 
omkring 30 m. Hyjdeforskjellen mellem fladens ytre kant 
og fodpunktet for stødtrinet s, naar op til 9° (2,8 m.) Denne 
