4 Karl Pettersen. 
Imidlertid vil det heller ikke altid vere saa ganske let med 
mere bestemthed at kunne paapege dette. Navnlig gjelder 
dette de af løst materiale byggede trin (terrasserne), idet 
stødtrinet her ikke skjær trinfladen under en skarpere vin- 
kel, men oftest gaar over 1 dette under jevnere og stærkt 
buede overgange. Ved de i fast berg indgravede strandlin- 
jer, — hvor trinfladen danner en smalere og ofte paa det 
nærmeste horisontal liggende vejbane, samtidig som stødtri- 
net kan stige op derfra i vertikal undertiden endog i svagt 
indadheldende stilling, — vil man derimod oftere i saa hen- 
seende kunne have et ret bestemt udgangspunkt. Paa andre 
steder, hvor trinfladens vejbane er dækket af løst jordsmon, 
oftest dannet af anseelige myrlag, vil den virkelige trinflade 
være at lægge ligesaameget under den ved nivellementet 
fundne højde, som det bedækkende myrlag udgjør 1 tykkelse. 
For i saa tilfælde bestemtere at kunne angive trinfladens 
højde, vilde det altsaa være ngdvendigt at senke sig ned 
gjennem myrlaget til den faste undergrund — et arbejde, 
som det dog ikke har været adgang til at gjennemføre ved 
de i sommer foretagne maalinger. Hertil kommer at vejba- 
nerne, selv hvor de ere indgravede i fast berg, ingenlunde 
ere ganske plane, men oftest — som det allerede paa for- 
haand vil være rimeligt nok — i høj grad ujevne, med frem- 
springende smaahumper og dertil knyttede indsænkninger, — 
hvorvel de i det hele og store oftest træde frem som ret ud- 
prægede horisontale baner. At finde vejbanens absolute højde 
vil saaledes altid være en vanskelig for ikke at sige ugjør- 
lig sag. 
Højdemaalingen af de enkelte strandlinjer og terrasser 
maa saaledes -- selv om de foretages med største omhygge- 
lighed og med fuldkomnere instrumenter — antagelig kom- 
me til at lide af absolut seet ikke saa ganske uvesentlige 
fejl. Anderledes vil derimod sagen stille sig med hensyn til 
bestemmelsen af linjernes indbyrdes højdefordold. Her gjel- 
