46 
saaledes dels som Is, dels som rindende Vand. Jo 
længere den kommer ned ad Bjerget, desto meére tager 
det sidste Overhaand, og tilsidst smelter Jøkelen saa 
stærkt af, at den Is, som skydes efter, ikke kan holde 
Skridt dermed; her ender Jøkelen da, og fra dette Punkt 
af bevæger alt Vandet sig ned efter i Form af rindende 
Vand. Men da fra først af heller ikke selve Isen eller 
Jøkelen kan danne sig uden rindende Vand, idet nemlig 
dette samvirker med Sneen, følger deraf, at om man 
end forfølger Isens Udspring nok saa højt tilfjelds, kan 
man dog ikke komme til noget Sted, hvor alt Vandet 
bevæger sig i Form af Is. Tværtimod beløber det rin- 
dende Vand, efter Beregninger foretagne ved Alpeglet- 
scherne, sig altid til flere Gange saameget som den paa 
samme Sted nedglidende Is. Det er ogsaa det rindende 
Vand i Forbindelse med Overfladens Heldning, som er 
Aarsag til Isens mærkværdige Bevægelse som en halv- 
flydende Masses.. Jo mindre Hældningen er, desto mere 
maa den fremadskridende Bevægelse tilskrives det rindende 
Vand, som dels gjennemtrænger, dels underhuler Isen, 
samt derhos afvekslende fryser og tøer. Men paa Grøn- 
lands Fastland, hvor Isen paa denne Maade skal skydes 
hen over Strækninger, som kunne sammenlignes med 
Flodlejerne paa den skandinaviske Halvø, bliver Held- 
ningen jo for intet at regne, og det er især herved, at 
denne Isdannelse adskiller sig fra Jøkelerne eller Glet- 
scherne i alle andre bekjendte Lande. Naar man ende- 
lig anstiller en Sammenligning med selve Grønlands 
Halvøer og Øer, da findes der paa disse talrige Jøkeler, 
som kunne maale sig med de største i andre Lande, og 
som ere dannede nærmest under de samme klimatiske 
Betingelser som Isen paa Indlandet. Men alligevel naa 
de kun paa faa Steder ned til Havet. Forinden de naa 
