57 
denne Rigdom er skjænket af Naturen; Landmanden be- 
høver kun at høste, Ædelgranskovene sørge for Resten. 
Naar nemlig de fra Havet kommende regnsvangre Vesten- 
vinde, efter at have passeret det franske Sletteland med 
dets oftest tørre og varme Atmosfære, omsider naa Jura- 
bjergene, standses Skyhavet af denne Mur af kjølige 
Ædelgranskove, der dække Stigningen til andet Plateau. 
… Herved foranlediges idelige Nedslag, der vande Græs- 
gangene og gjøre disse til en uudtømmelig Indtægtskilde 
for Beboerne. Der drives nemlig Kvægavl her, og disse 
Egne levere en betydelig Andel af den Ost, der føres 
hele den civiliserede Verden rundt under Navn af »fromage 
de Gruyére«. Men foruden denne indirekte Gavn, som 
— Ædelgranskovene gjøre, er der ogsaa en direkte. Hver Kom- 
mune ejer nemlig en Skov, og det er en Sparekasse, som 
giver høje Procenter. Naar man vil bygge en Kirke eller 
en Skole, naar der skal anlægges en Vej eller desl., saa 
vandre kun nogle Leverancer Mastetræ ned ad Saonen 
til Lyon, og Midlerne blive derved bragte tilveje, 
" Fortsætte vi nu vor Gang over andet Plateau, saa 
bemærke vi, at Ædelgranen dog ikke er det eneste Træ 
her. Egen forekommer her ogsaa, og, lægger man 
Mærke til de Steder, hvor den findes, saa vil man snart 
se, at det næsten altid er der, hvor den bølgeformige 
Overflade byder nogle svage Hældninger mod Øst; hvor 
Skraaningen er mod Vest, findes næsten aldrig andet end 
Ædelgran. 
Plateau'et stiger jævnt, og naar vi mellem Skove og 
Græsgange have passeret denne frugtbare Egns Hoved- 
stad, Pont-Arlier, en net og velhavende Kjøbstad i en 
Højde af 2600 Fod over Havet, saa er det ikke læn- 
gere Egen, men Rødgranen, der veksler med Ædelgranen. 
