59 
Der findes næsten ikke en eneste Ædelgran her mod Øst, 
og man opdager ikke en eneste Bøg, naar man igjen 
— vender sig om og betragter den Vej, ad hvilken man er 
kommen. Lader man endelig Blikket gaa over Valorbes- 
Dalen til den Bjergvæg, der begrændser den paa den 
modsatte Side, den sidste lavere Rygning mod Schweiz, 
saa finder man kun Rødgraner; der er neppe en eneste 
Ædelgran eller Bøg at opdage. Ingen Gartner har kun- 
net fordele Planterne regelmæssigere i deres Bede, end 
Naturen her har fordelt Træsorterne paa Bjergets for- 
skjellige Sider. 
Det vilde føre os for vidt at følge denne Vekslen 
i yderligere Detail, og vi ville desuden overalt møde mere 
eller mindre tydelig udpræget en ganske lignende For- 
deling af Terrænet mellem Træarterne. Vi ville kun, for 
at bringe vor Overfart over Jurabjergene tilende, hastig 
rulle ned gjennem den snævre vilde Bjergdal, som Jern- 
banen følger indtil Neufchatel. Dens Vægge ere de fleste 
Steder som sædvanlig bevoksede mod SO. med Bøg, 
mod NV. med Rødgran; kun et eneste Sted dukker en 
mærkelig lille Skov frem, hvis Mage vi ikke have seet 
" paa vor øvrige Overfart. Dalen er nemlig paa et Sted 
ligesom spærret af en umaadelig Vold, der bestaaer af 
Grus og løse Stene, af hvilke den lille Bjergflod, der har 
banet sig et smalt Gjennemløb gjennem den, aarlig river 
store Partier bort og derved viser øs Voldens Bestand- 
dele. Det er en gammel Moræne fra den saakaldte »Gla- 
cialtid«, eller Istiden, og det løse Grus og Sand, hvoraf 
den bestaaer, er bevokset med en smuk kraftig Fyrreskov. 
Som bekjendt forstaaes ved en Moræne den Vold af 
Grus, Stene og Klippeblokke, som altid findes paa det 
Sted i Dalen, hvor Gletscheren smelter; det er en Op- 
