23 
dem Uheld og derfor i Reglen slaa dem meget omhygge- 
lig i Stykker og kaste dem overbord, såasnart de finde 
dem i deres Garn. — Tilfældigvis vare de første Exem- 
plarer, som man fik af det portugisiske »Søris«, uden 
Svamp, men ligesom nogle af de japanske bedækkede 
med Læderkorallen lige til den tynde Spids af Glas- 
snoren; Grays Tydning af disse Skabninger som Kisel- 
koraller fik derved en midlertidig Understøttelse, 
hvorimod enhver Mistanke om kunstig Forvanskning 
maatte falde bort, da man her naturligvis ganske ander- 
ledes kunde kontrollere Forholdene end i det fjerne og 
hemmelighedsfulde Japan. Men senere viste det sig, at 
svampeløse Exemplarer ogsaa her vare Undtagelser — 
Svampen skal her endog have en meget betydelig Stør- 
relse (8" høj, 4” bred) i Forhold til den koralklædte 
Glassnor — men at tvertimod Læderkorallen kunde 
mangle eller erstattes af andre aktinieagtige Dyr. In- 
teressant er det, at Svampen og Læderkorallen dog 
ogsaa her i Reglen følges ad, skjønt begge rimelig- 
vis ere andre Arter end de, der søge hinandens Selskab 
i Japan. — At Vægtskaalen ved disse nye Kjendsgjer- 
ninger kom til at hælde stærkt til den Side, som repræ- 
senteres af Valenciennes og Schultze, vil ikke være 
undgaaet Deres Opmærksomhed. 
Det afgjørende Vendepunkt i Striden ken os nær. 
Det var den ligesaa alsidige som grundige og skarp- 
sindige svenske Naturforsker Sven Lovén, som bragte 
den til Afslutning ved sin Undersøgelse af en lille uan- 
selig Havsvamp, som er funden i betydelig Dybde (200 
Favne) ved Nørges og Finmarkens Kyster”). De se den 
") Det lunefulde Tilfælde vilde, at paa samme Tid som Lovén be- 
kjendtgjorde sin Opdagelse og Undersøgelse, beskrev Prof. Oscar 
