12 
seneste Tid og har, som De ville se af disse Prøver, 
værget den med meget Talent”), men uden at kunne 
”) Til den meget grundede Indvending, at det ikke er om Paavis- 
ningen af Kisel i Koraller ad kemisk Vej, at:det gjælder, men 
om at paavise den mikroskopisk, d. v. s. med andre Ord, at 
Kiselnaale (ikke at forveksle med Kiselkrystallerne i Planterne) 
ikke ere paaviste hos nogen Koral, svarer Gray: »Ja, men de findes 
jo her i stor Mængde baade i Barken og i de enkelte Smaadyr, 
og kan Koralkjødet afsætte Kiselvæv der, hvor det ellers afsætter 
tilsvarende »Spicula« eller »Scleriter« af Kalk, maa det ogsaa 
kunne afsætte dem der, hvor det ellers danner en »Akse« af Kalk«. 
— Hertil er da at svare, at vel findes der Svampenaale af Kisel 
i »Glaskorallens« Bark, men kun i dennes og Smaadyrenes ydre 
Hudlag — derom ere i det mindste de bedste Undersøgere enige 
— og disse Svampenaale, der forekomme ved Siden af Sand- 
korn, Skaller af Kiselalger og Rhizopoder osv., have aldeles Præ- 
get af en fremmed Indblanding. (Naar det undertiden paastaaes, 
at Kiselnaalene ogsaa findes i Barkens dybere Lag, da hidrører 
dette formodenlig fra, at de findes i en Hinde af Svampeslim, 
som beklæder »Glassnoren«, bvilken Hinde det paa det døde og 
indtørrede Objekt neppe er muligt at skjelne fra Polypbarken). 
»Og hvad er saa, naar alt kommer til alt, det karakteristiske for 
Svampenaalen? Har ikke Hornkorallens Akse den samme lagdelte. 
Bygning?« Men for ikke at tale om, at det da er den hele Akse 
hos den ene Form, som sammenlignes med. et af Aksens Ele- " 
menter hos den anden, kan man ikke nægte, at nu beviser Dr. 
Gray altfor meget, hvilket som bekjendt er ligesaa galt som at 
bevise for lidt; thi, som det spydig er bleven bemærket, man 
kunde paa denne Maade bevise, at Glasnaalene havde samme 
Bygning som en Laarknogle eller Træstamme. 
Medens jeg nedskriver dette, modtager jeg et Nr. af et engelsk 
Tidsskrift (»Science Gossip«), hvori den bekjendte Aktinieforsker 
Gosse beretter, at han fra Dr. Stolizka (en i Indien virkende 
østerrigsk Naturforsker) har modtaget Underretning om, at han i 
»the Sunderbunds« (Ganges-Deltaet) har opdaget en Aktinie (Sagartia 
Schilleriana), i hvis indre Hudlag der er et Lag af Kalk- og Kisel- 
dele! Kiseldelene beskrives som »tynde flade, rektangulære Plader 
af forskjellig Form«, Kalkdelene som »lange cylindriske Naale 
med korte Sidegrene«. Saa udviklet er dette Skelet, at det bliver 
tilbage som et »uregelmæssigt Net af faste hvide Traade«, naar 
Dyret .forkulles i en Platindigel;. i dette Kalk-Kiselskelet kan 
man opløse Kalken med. Syrer, saa at det tynde Kiselskelet 
