63 
Dersom denne Opfattelse er rigtig, saa maa man 
kunne tænke sig et Sted, hvor begge Træarterne fore- 
komme sammen i regelmæssig Blanding, fordi Natur- 
forholdene ikke ere saa extremt udviklede, at de særlig 
tiltale den ene eller anden Træart. Paa et saadant Sted 
maa Kampen være staaende, og vi ville der finde 
Lejlighed til nøjere at studere dens Gang og Væsen. 
En slig Lejlighed give os i rigeligt Maal en stor Mængde 
Skove i Vogeserne, i hvilke .vi derfor ville foretage 
vor anden Exkursion. 
Vogeserne danne — som De vide —, idet de gaa 
fra S. til N., paa et langt Stykke den venstre Væg af 
den herlige Rhindal. "Denne Bjergkjede er kun lidt be- 
» søgt af fremmede, langt: mindre end dens Sidestykke, 
Schwarzwald, og er dog vistnok ligesaa malerisk som 
denne. Navnlig frembyde de mange skovklædte Forbjerge 
ud mod Rhinsletten, næsten alle kronede af Slotsruiner 
fra Trediveaarskrigens Tid, de skjønneste Landskaber, 
som man overhovedet finder i Mellemevropa. Hele Rhin- 
sletten fra Strasburg til Basel ligger udbredt som et 
Landkort nedenunder, og, er Vejret klart, kan man over 
Rhindalens grønne Marker og Skove se Højalpernes Sne- 
toppe ligesom svæve i Skyerne mod Syd. — Vi træffe 
her ganske andre Formationer end i Jurabjergene. Den syd- 
lige Del af Vogeserne bestaaer nemlig af de ældste Dannelser 
som Granit og Gneis, den nordlige derimod hovedsage- 
lig af Sandstensdannelser, dels Triasperiodens «brogede 
Sandsten», dels den noget ældre « Vogesersandsten». 
Ikke destomindre finde vi her de samme Træarter som i 
Jurabjergene, og vi modtage derved fornyet Indtryk af, 
at den tidligere Forestilling om, at Jordbundens kemiske 
