65 
en Buket af lyse Bøge mellem de mørke Ædelgraner. 
Man bliver naturligvis straks mistænksom mod Jordbunden; 
men en, Undersøgelse af den viser, at den overalt bestaaer 
af Granit, og de enkelte Gjennembrud gjennem den her- 
skende Bjergart af porfyritiske Gange, som findes hist og 
her, synes ikke af udøve nogen Indflydelse paa Skov- 
vegetationen. Uden altsaa at komme til nogen Forstaa= 
else af denne Fordeling af Terrænet mellem Træarterne 
vandre vi i rask Marsch halvanden Time op igjennem 
den snævre Dalkløft, indtil den til Slutningen aabner sig 
i en bred og. yndig Bjergdal med frodige Græsgange, hvor 
en halv Snes Huse og Saugmøller, der bære Navn af 
»Hohwald«, ligge strøede omkring. 
Samtidig med at Dalen udvider sig, foretager den 
en Svingning til venstre, og vi faa herved lige for os en 
stor skovbevokset Bjerghælde, der vender mod SØ. og 
hæver sig til en Højde af omtr. 1,400 Fod over Dalen 
eller henved 3,200 Fod over Havet. Denne Bjergskraa- 
ning frembyder et højst ejendommeligt Syn, baade i 
malerisk og i plantegeografisk Henseende. Nederst, 
hvor Engene holde op, findes en smal Bræmme af 
mørke Ædelgraner; derefter kommer et meget bredt 
Bælte, hvor Bøg og Ædelgran vokse sammen, og saa 
regelmæssig have de fordelt Arealet imellem sig, at 
det hele seer ud som et storartet Skakbrædt, hvor hver- 
anden Rude dannes af en lysegrøn Bøg, hveranden af en 
næsten sort Ædelgran. Over det hele hvælver sig i en 
bred Bræmme en red Bøgeskov med sine lyse Farver og 
bløde afrundede Former. 
Vore Erfaringer fra Jurabjergene synes her ikke 
mere at slaa til. Paa Vejen herop saa vi jevnlig Bøge- 
grupper indsprængte mellem Ædelgranerne, og nu træffe 
Fjerde Række. III. 5 
