72 
tog sin Begyndelse? Det er ikke rimeligt. Ædelgranen i 
har engang tidligere været den sejrende, og det er saa i 
heldigt, at jeg besidder enkelte — saa vidt jeg ved endnu 
ikke bekjendtgjorte — Data til Oplysning om, hvilken 
Træart det er, som Ædelgranen har overvundet. Ved 
Jarville i Nærheden af Nancy foretoges for nogle Aar 
siden en Gjennemskjæring til en Jernbane. Man kom her 
først gjennem et 6 Fod dybt Diluviallag med Rullestene, 
som Floden Meurthe i en forhistorisk Tid har skyllet ned 
fra Vogeserne; Stenene tydede sikkert paa denne Her- 
komst. Derunder fandtes et Lag af Tørv, halvanden Fod 
tykt, og denne Tørv bestod næsten udelukkende af Naale- 
træstammer og tusinder af Kogler og Naale; disse Lev- 
ninger tilhørte alle Ædelgranen og Lærken. Nu findes 
Lærken aldeles ikke mere i det Bassin, i hvilket Meurthe 
og dens Bifloder løbe, og der findes, saa vidt jeg har 
kunnet oplyse, ingen Data, der tyde paa, at den har 
forekommet der i den historiske Tid; nu maa man gaa 
til Højalperne for at finde den, og det er i en forhistorisk 
Periode, at den fortrængtes af Ædelgranen i Vogeserne. 
Det er imidlertid ikke uden Interesse at sammenligne 
den Kamp, der fordum har bragt Ædelgranen Sejr, med 
den, der nu bringer den til at bukke under. De vide, 
at Lærken er et Træ med et meget fint Løv; de smaa 
Knipper af Naale falde af om Vinteren, og den Livs- 
virksomhed, der foregaaer i Lærkebladene, maa derfor — 
baade fordi de arbejde en saa kort Tid af Aaret, og 
fordi de have en saa lille Overflade — foregaa med en 
høj Grad af Intensitet, for at Træet kan have et kraftigt 
Liv. Man seer derfor ogsaa, at Lærkeskovene altid ere 
meget lyse, og Træerne berøre ikke hverandre med deres 
Kroner uden at lide Skade. Falder der nu i en saadan 
